Справа №592/6918/26
Провадження №2/592/2351/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 вересня 2026 року        м.Суми 
Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді – Алфьорова А.М., за участю секретаря – Літовченко С.М., представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Толмачової В.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду і свої позовні вимоги мотивує тим, що 19.03.2017 р. відповідач звернувся до АТ «Акцент Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 24.04.2026 р. утворилася заборгованість у розмірі 22509 грн. 31 коп. з яких: 14620 грн. 16 коп. – заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 7889 грн. 15 коп. – заборгованість по відсоткам за користування кредитом. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.03.2017 р. у сумі 22509 грн. 31 коп. та судовий збір у сумі 2662 грн. 40 коп.
У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача АТ «А-Банк» - Шкапенко О.В. надав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Крім того, представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився. 
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Толмачова В.М. проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову з викладених у відзиві підстав, зазначила, що Умови та Правила надання банківських послуг в А-Банку, які позивач вважає начебто кредитним договором, оформленим належним чином, вони не є кредитним договором. Виходячи з відсутності кредитного договору, підстави для задоволення позовних вимог АТ «А-Банк» відсутні. У матеріалах справи містяться лише копія Анкети-заяви відповідача про надання згоди на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк» від 19.03.2017 р., що підписана відповідачем. При цьому, копії додатків, а саме Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, що долучені позивачем до матеріалів позову, підписів відповідача не містять, що свідчить про недоведеність факту ознайомлення відповідача саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг. Позивачем не надано доказів того, що саме наявні в матеріалах справи Витяг з Тарифів та Витяг із Умов і Правил обслуговування в АТ «А-Банк» при наданні банківських послуг, мав на увазі відповідач, ознайомився і погодився саме з ними, підписуючи 19.03.2017 р. Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Тому не має можливості визначити, чи вказані документи на момент підписання відповідачем Анкети-заяви взагалі містили наведені АТ «А-Банк» у позовній заяві умови, зокрема, щодо ліміту кредитування, можливості збільшення або зменшення кредитного ліміту, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами та неустойки (пені, штрафів). Таким чином, твердження позивача про те, що підписана Анкета-заява є складовою частиною кредитного договору в розумінні ст. 634 ЦК України є хибними. Відсутні докази зарахування на картковий рахунок відповідача сум у розмірі 2000 грн., в потім почергового збільшеного ліміту до розмір 14700 грн., який би підтверджував виконання банком своїх зобов`язань та відповідно виникнення заборгованості відповідача перед АТ «А-Банк». Тому, долучена довідка про ліміти по спірному кредитному договору б/н від 19.03.2017 р. за період з 19.03.2017 р. по 24.04.2026 р. не може бути належним та допустимим доказом по справі. З долученої до позову виписки по картці від 24.04.2026 р. щодо руху коштів по рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я відповідача по справі, вбачається, що відповідач користувався наданими позивачем коштами, знімав їх в банкоматах, розраховувався за товари та послуги, а також проводив поповнення карткового рахунку. Даною випискою підтверджується, що відповідачем починаючи з 19.03.2017 р. по 01.02.2024 р. було сплачено на користь позивача грошові кошти у розмірі 28952 грн. 02 коп., а витрачено 26472 грн. 07 коп. запозичених коштів, що свідчить про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем. 
Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 19.03.2017 р. ОСОБА_1 підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.
Відповідач підтвердив, що він погоджується із тим, що вказана Заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та користування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Згідно довідки за лімітами клієнту ОСОБА_1 по кредитному договору № б/н від 19.03.2017 р. за період з 19.03.2017 р. по 24.04.2026 р. встановлювався та змінювався кредитний ліміт:
19.03.2017 р. встановлено кредитний ліміт у сумі 2000 грн.;
07.04.2018 р. збільшено кредитний ліміт у сумі 7000 грн.;
03.08.2020 р. зменшено кредитний ліміт у сумі 5500 грн.;
28.09.2020 р. встановлено та збільшено кредитний ліміт у сумі 15000 грн.;
28.06.2023 р. зменшено кредитний ліміт у сумі 14620 грн.;
23.09.2023 р. збільшено кредитний ліміт у сумі 14700 грн.
Відповідно до довідки по карткам відповідачу ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок № НОМЕР_2 та видано наступні картки: № НОМЕР_3 строком дії до вересня місяця 2020 року; № НОМЕР_4 строком дії до липня місяця 2027 року; № НОМЕР_5 строком дії до грудня місяця 2031 року.
Згідно виписки по картці по рахунку НОМЕР_1 , який був відкритий відповідачу ОСОБА_1 за період з 19.03.2017 р. - 24.04.2026 р. сума витрат за період: 51804 грн. 53 коп. Сума зарахувань за період 29282 грн. 02 коп. Сума комісій 348 грн. 40 коп. Сума кешбек: 1 грн. 04 коп., тобто різниця між сумою витрат та сумою зарахувань (не рахуючи комісії та кешбеку) становить 22522 грн. 51 коп. (51804,53 - 29282,02 = 22522,51).
Вищезазначені докази по справі повністю підтверджують той факт, що відповідачем дійсно було отримано від позивача кредит внаслідок підписання Анкети-Заяви від 19.03.2017 р. про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відкрито картковий рахунок на який було зараховано кредитні кошти та позивачем неодноразово змінювався кредитний ліміт на карті шляхом його то збільшення, то зменшення, при цьому такі зміни відбувалися без узгодження з відповідачем, а тому суд визнає їх такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.
Також позивачем до позову додано витяги з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD».
Відповідач свої договірні зобов`язання перед позивачем не виконав, допустивши прострочення та утворення заборгованості станом на 24.04.2026 р. у розмірі 22509 грн. 31 коп. з яких: 14620 грн. 16 коп. – заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 7889 грн. 15 коп. – заборгованість по відсоткам за користування кредитом.
Щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту.
Відповідно до ч 1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Саме такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
З матеріалів справи вбачається, зокрема, з анкети-заяви позичальника, в ній відсутні умови щодо строку дії кредитного ліміту, його розміру, відсоткової ставки, порядку погашення заборгованості.
Враховуючи те, що відповідач отримавши кредитні кошти, порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухилився від сплати заборгованості за договором, належних та допустимих доказів на підтвердження їх повернення всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав та не спростував розмір заборгованості за тілом кредиту, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 19.03.2017 р. у сумі 14620 грн. 16 коп.
Щодо стягнення відсотків за користування кредитом.
АТ «А-Банк», як на підставу стягнення відсотків за користування кредитом, посилається на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», які розміщені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, а також Тарифи, як невід`ємну частину договору, яким визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пені та штрафу за несвоєчасне погашення кредиту та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними підписуючи анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами.
Наданий позивачем витяг із Умов та Правил надання банківських послуг належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено також у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем.
За таких обставин, відсутність у Анкеті-Заяві домовленості сторін про сплату відсотків, подані банком Витяг з Умов та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Суд звертає увагу на те, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не є документом, який може підтверджувати умови кредитування, оскільки у вказаному документі передбачено умови кредитування для кредитних карток «Універсальна» та «Універсальна GOLD», проте, з його змісту не вбачається умови якої саме кредитної картки погоджувалися з відповідачем.
Крім того, Витяг з умов та правил надання банківських послуг не підтверджує домовленості між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 про істотні умови кредитного договору, оскільки містить узагальнену інформацію про умови кредитування та є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.
Таким чином, даний документ неможливо визнати належним доказом досягнення між сторонами кредитного договору конкретних умов стосовно розміру відсоткової ставки за користування кредитом, оскільки наявна у ньому інформація є попередньою та містить два типи кредитного продукту без зазначення, який саме з них обирає позичальник.
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Отже, суд не вбачає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсотки за користування кредитом, оскільки таких положень підписана відповідачем Анкета-заява від 19.03.2017 р. не містить.
Такого висновку суд дійшов також з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, які є обов`язковими для застосування у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Таким чином, вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом у сумі 7889 грн. 15 коп. задоволенню не підлягають з вказаних підстав.
Щодо витрат по сплаті судового збору.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1729 грн. 27 коп.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.03.2017 р. у сумі 14620 грн. 16 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судовий збір у сумі 1729 грн. 27 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.   

Суддя        Андрій АЛФЬОРОВ