П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/21373/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Польовий О.Л. 
Суддя-доповідач: Слободонюк М.В. 
16 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Слободонюка М.В. 
суддів: Канигіної Т.С.  Кузьмишина В.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2026 року позов задоволено. Зокрема, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 із її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років у відповідності до частини другої статті 56 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у редакції, чинній до 01.10.2017, без застосування двоскладової формули, передбаченої частиною другою статті 27 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії із її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років у відповідності до частини другої статті 56 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, чинній до 01.10.2017, без застосування двоскладової формули, передбаченої частиною другою статті 27 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01.11.2025.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Свої доводи апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у позивача права на спірний перерахунок пенсії, оскільки такий перерахунок, на думку відповідача, можливий лише за умови призначення пенсії із застосуванням частини другої статті 27 Закону № 1058-IV, тоді як позивач отримує пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків, призначену відповідно до статті 54 Закону №796.
Відповідач зауважує, що розмір пенсії по інвалідності не обчислюється з врахуванням страхового стажу та не залежить від його тривалості, з огляду на що, висновок суду першої інстанції про задоволення позову є протиправним. 
Ухвалою від 24.06.2026 Сьомим апеляційним судом відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Своїм правом на подання відзиву позивач не скористався.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду - скасувати, виходячи з наступного.
Апеляційним розглядом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Хмельницькій області та з отримує пенсію як особа з інвалідністю ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII.
17.11.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Хмельницькій області із заявою щодо проведення перерахунку пенсії з 01.11.2025, відповідно до частини 2 статті 56 Закону № 796-XII, в редакції чинній до 01.10.2017.
У відповідь на таку заяву відповідач листом від 26.11.2025 № 16498-15863/Б-02/8-2200/25 повідомив позивачу про відсутність для цього правових підстав.
Не погоджуючись з діями пенсійного органу, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною 1 статті 308 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 цієї статті суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ).
Згідно з первинною редакцією пункту 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.
У подальшому Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (далі - Закон № 2148-VIII), який набрав чинності 11.10.2017, зокрема до пункту 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ внесено зміни, згідно з якими право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону № 1058-IV.
Відповідно до частини другої статті 27 Закону № 1058-IV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
Отже, правове регулювання щодо права на пенсію в повному розмірі із доплатою за понаднормовий стаж змінилось і у зв`язку із цими змінами Закон № 796-ХІІ пов`язує збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений пунктом 2 статті 56 цього Закону з призначенням пенсії на умовах, визначених частиною другою статі 27 Закону № 1058-IV.
Верховний Суд у постанові від 25 червня 2024 року у справі № 300/3435/21 зробив наступні правові висновки:
(1) держава гарантувала зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС особливі норми та умови пенсійного забезпечення як компенсацію особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, за втрачене здоров`я, моральні і фізичні страждання, обмеження в реалізації своїх здібностей та можливостей забезпечити собі гідний життєвий рівень, тому за особами, які набули право на призначення пенсії з урахуванням спеціального Закону № 796-XII, редакцією пункту 2 статі 56 якого було визначено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, таке право зберігається й у разі зміни нормативно-правового регулювання цих правовідносин.
У разі зміни правового регулювання набуті такими особами права на пільги, компенсації і гарантії повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації або шляхом запровадження рівноцінних чи більш сприятливих умов соціального захисту.
(2) до осіб, яким на час призначення пенсії з урахуванням Закону № 796-XII її розрахунок мав здійснюватися згідно із пунктом 2 статті 56 Закону № 796-XII за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на один процент заробітку за рік, вказана норма повинна застосуватися у тій редакції, яка діяла на час призначення пенсії (окрім випадку покращення становища особи). Розповсюдження на таких осіб нових правил виплати надбавки за понаднормовий стаж в залежності від призначення пенсії на умовах частини другої статі 27 Закону № 1058-IV, запроваджених у зв`язку із внесенням до цієї норми змін Законом № 2148-VIII, свідчило б про звуження змісту та обсягу існуючих прав таких осіб, що в силу статті 22 Конституції України, є неприпустимим.
Отже, із цього слідує, що право на перерахунок пенсії згідно із пунктом 2 статті 56 Закону № 796-XII шляхом збільшенням її розміру на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років (як для чоловіків) може реалізовуватися лише щодо тих пенсіонерів, яким, по-перше, була призначена пенсія зі зниженням пенсійного віку на умовах, визначених статтею 56 Закону № 796-XII, а по-друге, така пенсія була призначена до 11.10.2017.
Натомість, як свідчать матеріали справи, зокрема і лист ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 26.11.2025 № 16498-15863/ Б-02/8-2200/25, та на що звертає особливу увагу апелянт, позивач з 01.03.2007 отримує пенсію по інвалідності ІІ групи, призначену відповідно до статті 54 Закону № 796-XII як особа з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Відповідно до статті 54 Закону № 796-XII пенсія по інвалідності визначається виходячи з розміру відшкодування фактичних збитків, а основними чинниками, що впливають на її розмір, є заробітна плата за період роботи в зоні відчуження та ступінь втрати професійної працездатності. Водночас розмір такої пенсії не обчислюється з урахуванням страхового стажу та не залежить від його тривалості.
Натомість положення частини другої статті 56 Закону № 796-XII регулюють питання збільшення розміру пенсії залежно від тривалості стажу роботи понад встановлений мінімум, тобто передбачають механізм, безпосередньо пов`язаний із врахуванням трудового (страхового) стажу при визначенні розміру пенсійних виплат.
Отже, оскільки позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до статті 54 Закону № 796-XII, яку на даний час він і отримує та розмір якої не визначається залежно від страхового стажу, підстави для застосування до неї механізму збільшення пенсії, передбаченого частиною другою статті 56 Закону № 796-XII, відсутні.
За таких обставин висновки суду першої інстанції про наявність у позивача права на перерахунок пенсії із збільшенням її розміру на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад 20 років є помилковими, оскільки не враховують правову природу пенсії, яку отримує позивач, та особливості її правового регулювання.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2026 року скасувати.
Прийняти нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог адміністративного позову повністю.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 		Слободонюк М.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Канигіна Т.С.    Кузьмишин В.М.