Справа № 147/2116/26 
Провадження № 3/147/840/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 вересня 2026 року с-ще Тростянець 

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Мудрак А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч.1 ст. 184 КУпАП,
в с т а н о в и в :

21 серпня 2026 року о 21.49 год. в с. Велика Стратіївка ОСОБА_1 , будучи опікуном неповнолітньої ОСОБА_2 , 2017 року народження, відповідно до рішення Тростянецького районного суду Вінницької області справа №147/1149/21 від 10.03.2022, неналежно виконував покладені на нього обов`язки щодо виховання та догляду за дитиною, а саме після виникнення сварки з дитиною не забезпечив належного контролю за її поведінкою та місцем перебування, внаслідок чого неповнолітня онука залишила місце проживання та самостійно пішла з дому.
ОСОБА_1 роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вини не визнав та пояснив, що 21 серпня 2026 року він і його онучка ОСОБА_2 знаходилися весь день вдома в с. Велика Стратіївка, займалися домашнім господарством. Після того як повечеряли зайшли в будинок. Там він зауважив, що на столі немає телефона. Після цього він сказав ОСОБА_3 , що потрібно пошукати телефон. ОСОБА_3 пішла шукати телефон на кухню, він шукав в хаті. Коли він вийшов на подвір`я ОСОБА_3 повідомила, що телефона на кухні немає. Тоді він запропонував піти їй до хати щоб шукати телефон. Вона сказала, що піде в туалет і прийде. Через 20-30 хв. він вийшов на подвір`я, але ОСОБА_3 не було. Тоді він пішов шукати ОСОБА_3 своїми силами на вулиці, по дорозі, тобто в межах свого помешкання. Не знайшовши зателефонував на 102. Через деякий час приїхали поліцейські, розпитували, куди могла піти внучка, з ким спілкується. Потім він та поліцейські почали шукати разом ОСОБА_3 . Коли вони виїжджали з села до працівника поліції подзвонив працівник служби у справах дітей ОСОБА_4 , тоді вони розвернулися і поїхали до дому. Коли приїхали біля будинку були 3-4 автомобілі, працівники служби у справах дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , онучка була в автомобілі. Після цього на нього склали протокол., проте він відмовився його підписувати. Після з 21 серпня 2026 року і до сьогодні внучка до дому не поверталася. Станом на сьогоднішній день йому відомо місцезнаходженя внучки. 
ОСОБА_1 під час розгляду справи клопотань про виклик свідків чи долучення доказів не заявляв.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частиною першою статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, а об`єктивна сторона за ч.1 ст.184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП підтверджується: 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА №142012 від 21.08.2026, згідно з яким 21 серпня 2026 року о 21.49 год. в с. Велика Стратіївка ОСОБА_1 , будучи опікуном неповнолітньої ОСОБА_2 , 2017 року народження, відповідно до рішення Тростянецького районного суду Вінницької області справа №147/1149/21 від 10.03.2022, неналежно виконував покладені на нього обов`язки щодо виховання та догляду за дитиною, а саме після виникнення сварки з дитиною не забезпечив належного контролю за її поведінкою та місцем перебування внаслідок чого неповнолітня онука залишила місце проживання та самостійно пішла з дому /а.с.3/;
рапортом від 21.08.2026 /а.с.2/;
письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 25.08.2026 про те, що 21 серпня 2026 року у вечірній час в неї з дідусем виникла сварка щодо мобільного телефону, так як він звинувачував її в тому, що вона взяла телефон та заховала. Вона не брала телефон. Дідусь почав сваритися на неї, ображати її та сказав зайти до будинку шукати телефон. Вона злякалася, що дідусь буде її фізично ображати, оскільки раніше були випадки, коли він застосовував до неї фізичне насильство, тому вона втекла з дому. В подальшому її знайшли працівники поліції, які викликали службу у справах дітей. Після цього ї відвезли до дому, але дідусь агресивно поводився, кричав, сварився, тому її тимчасово вилучили та помістили до Тростянецької лікарні /а.с.4/;
копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.5/;
копією рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 10 березня 2022 року у справі №147/1149/21, яким: позбавлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; призначено опікуном неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 10.11.2021 і до досягнення дитиною повноліття /а.с.7-12/.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.
Суд не бере до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що останній вину не визнає в інкримінованих йому діях та розцінює як спосіб захисту та уникнення відповідальності за скоєне. Наведені вище докази є належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки містять фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та зібрані в порядку встановленому КУпАП.
Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, суд не вбачає. 
Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП. 
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
При призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 враховую характер скоєного правопорушення, особу винного, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, та вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді попередження. 
Відповідно до ч.7 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.
Згідно з п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір встановлюється у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 665,60 грн. Отже, із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 40, 221, 283, 284 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень) (рахунок UA078999980313060106000002844, код ЄДРПОУ 37979858, одержувач ГУК у Він.обл./смт Тростянець/21081100, банк одержувача Казначейство України (ЕАП)) в дохід держави.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в дохід держави у сумі 665,60 грн (рахунок UA908999980313111256000026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Тростянецький районний суд Вінницької області.
Згідно з ч.1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, тобто в сумі 1700 грн (одна тисяча сімсот гривень).
У випадку добровільної сплати штрафу в строк визначений ч.1 ст. 307 КУпАП платіжний документ надати Тростянецькому районному суду Вінницької області (вул. Соборна, 21, с-ще Тростянець, Гайсинський район, Вінницька область).
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя    А.М. Мудрак