ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 року
м. Київ
справа № 130/305/25
провадження № 61-727св26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Сердюка В. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
заявниця -  ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи:  ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , Міністерство оборони України,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, у складі судді Заярного А. М., від 29 вересня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду, у складі колегії суддів: Войтка Ю. Б., Матківської М. В., Сопруна В. В., від 16 грудня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заяви
1. У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила суд встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу її та ОСОБА_3 та факт її перебування на утриманні військовослужбовця ОСОБА_3 , який помер 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня його смерті.
2. Заяву обґрунтовано тим, що 14 липня 2015 року між заявницею та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб. Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась дочка ОСОБА_2 . Влітку 2022 року між подружжям виник конфлікт, внаслідок якого вона звернулась до суду для з позовом про розірвання шлюбу.
3. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області 
від 30 вересня 2022 року у справі № 130/1287/22 шлюб було розірвано.
4. Однак, як стверджує заявниця, після розірвання шлюбу вони не припинили подружні стосунки, продовжували проживати разом однією сім`єю як чоловік та дружина, а оскільки вона займалась доглядом спільної доньки, ОСОБА_3 продовжував забезпечувати їх матеріально.
5. У вересні 2022 року  ОСОБА_3 пішов добровольцем захищати територіальну цілісність України, а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Згідно з витягом із протоколу засідання військово-лікарської комісії травма, яка призвела до смерті, та причина смерті ОСОБА_3 пов`язані із захистом Батьківщини.
6. Вказує, що оскільки вона є членом сім`ї загиблого ОСОБА_3 та перебувала на його утриманні, звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою щодо виплати їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 , однак їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують перебування її на утриманні військовослужбовця.
7. Враховуючи викладене, вона вимушена звернутись до суду із цією заявою.
8. Зазначає, що з 2019 року вона не працює та не отримує самостійного доходу, а ОСОБА_3 повністю забезпечував її та їх спільну дитину матеріально, систематично перераховуючи кошти, які були для них єдиним джерелом доходу. Звертає увагу, що після ухвалення рішення про розірвання шлюбу надходження допомоги від ОСОБА_3 не припинилося.
9. У вересні 2025 року заявниця подала суду додаткові пояснення, в яких вказує, що ОСОБА_3 після розірвання шлюбу систематично відвідував її та дитину. Під час несення служби постійно повідомляв своє місцезнаходження, розповідав про проходження служби, у неї були контакти його побратимів та командира, який повідомив їй про загибель чоловіка.
10. При цьому, відсутні інші особи, які мають право на виплати, передбачені законом, оскільки матір ОСОБА_3 померла, а відомості про його батька записані зі слів матері.
Короткий зміст оскаржених судових рішень
11. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області 
від 29 вересня 2025 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 16 грудня 2025 року, заяву ОСОБА_1 задоволено.
Встановлено факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
з 30 вересня 2022 року до дня його смерті.
12. Суди попередніх інстанцій виходили з доведеності факту спільного проживання заявниці з ОСОБА_3 як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та факту її перебування на утриманні ОСОБА_3 .
Короткий зміст вимог касаційної скарги
13. У касаційній скарзі Міністерство оборони України (далі - МОУ) просить рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 вересня 
2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 16 грудня 2025 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .
Інформація про рух справи у Верховному Суді
14. 15 січня 2026 року МОУ подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 вересня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 16 грудня 2025 року.
15. Ухвалою Верховного Суду від 02 лютого 2026 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи 
№ 130/305/25, які у лютому 2026 року надійшли до Верховного Суду.
16. Протоколом повторного розподілу справи між суддями Верховного Суду від 27 травня 2026 року у зв`язку із обранням до Великої Палати Верховного Суду судді-доповідача Тітова М. Ю., суддею-доповідачем у справі визначено суддю Шиповича В. В.
17. Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
18. Підставою касаційного оскарження судових рішень МОУ зазначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду 
від 19 березня 2021 року в справі № 1840/2940/18, від 06 липня 2022 року в справі № 809/1346/17, від 05 грудня 2022 року в справі № 490/6057/19-ц, 
від 06 березня 2024 року в справі № 277/442/23 (пункт 1 частини другої 
статті 389 ЦПК України).
19. Вказує, що факти, які просить встановити заявниця, не породжують для неї юридичних наслідків і не призведуть до реалізації заявленої мети - отримання одноразової грошової допомоги, що виключає можливість задоволення такої заяви.
20. Наголошує, що для висновку про виникнення у особи права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги необхідно встановити факт непрацездатності особи та, лише у разі наявності цієї обставини, дослідити факт перебування на утриманні. Однак матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували належність заявниці до категорії непрацездатних осіб.
21. Звертає увагу, що право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника мають чоловік або дружина, які перебували в зареєстрованому шлюбі. Жінка або чоловік, які на час смерті померлого годувальника проживали з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу та утримували один одного, не є подружжям, а тому не набувають права призначення пенсійних виплат у зв`язку із втратою годувальника. За законом подружжя утворюється не від тривалості чи стійкості взаємин, а після державної реєстрації шлюбу.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
22. 13 лютого 2026 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу МОУ, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржених судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення. Вказує, що предметом розгляду у цій справі є не питання призначення чи виплати грошової допомоги, а встановлення фактів, які є необхідною передумовою для звернення до компетентного органу, що здійснює відповідну оцінку права на соціальне забезпечення.
Обставини справи, встановлені судами
23. Батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
24. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області 
від 30 вересня 2022 року у справі № 130/1287/22 розірвано шлюб між 
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який було зареєстровано 14 липня 2015 року.
25.  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер у с. Степове 
Покровського р-ну Донецької обл.
26. Відповідно до копії довідки Тарасівського старостинського округу Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в період з 02 вересня 
2022 року до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на час відпусток приїздив до своєї колишньої дружини ОСОБА_1 та своєї дочки ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 .
27. З індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України вбачається, що ОСОБА_4 не працює та не отримує доходу.
28.  ОСОБА_3 видано посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_1 .
29. Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії ІІ Регіональної військово-лікарської комісії (протокол № 838 
від 14 березня 2024 року) причиною смерті ОСОБА_3 є «Інші травми численних ділянок тіла, не класифіковані в інших рубриках. Вибухова травма. Ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків», отримані 17 листопада 2023 року під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Травма, яка призвела до смерті, та причина смерті пов`язана із захистом Батьківщини.
30. Згідно з копією витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оброни України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 21 червня 2024 року документи ОСОБА_1 вирішено повернути для доопрацювання з метою подання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця (в тому числі рішення суду), що підтверджують, шо дають право на отримання одноразової грошової допомоги.
31. На підтвердження факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу та перебування на його утриманні заявниця надала, зокрема виписку по надходження по банківській карті ОСОБА_1 , якою зафіксовано переказ коштів на її рахунок від ОСОБА_3 .
32. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження матір`ю ОСОБА_3 є 
ОСОБА_5 , а відомості про батька записані за вказівкою матері.
33. Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті, ОСОБА_5 померла 
ІНФОРМАЦІЯ_6 .
34. З копії військового квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 вбачається, що в графі сімейний стан міститься запис про одруження, - дружина ОСОБА_6 , - дочка ОСОБА_7 .
35. У судовому засіданні досліджені записи телефонних розмов ОСОБА_1 з ОСОБА_3 та скріншоти їх повідомлень, що зберігаються на долученому до матеріалів справи флеш-носії, який також містить сімейні фото, переписку ОСОБА_1 з командиром, докази проведення поховання ОСОБА_3 .
36. Із голосових повідомлень ОСОБА_3 , адресованих ОСОБА_1 , суди встановили, що він наполягав на їх збереженні задля отримання ОСОБА_1 гарантованих законом виплат у разі його смерті.
37. Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили в судовому засіданні факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, проведення ОСОБА_3 спільного часу разом з дружиною і дочкою та продовження сімейних відносин після розірвання шлюбу.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
38. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
39. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
40. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
41. За відсутності спору про право цивільне юридичні факти підлягають встановленню судом у порядку окремого провадження. Так, відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
42. Згідно із пунктами 2, 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: перебування фізичної особи на утриманні; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
43. Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що встановлення певних фактів має на меті підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
44. Суд вправі встановлювати лише такі факти, які за своїми ознаками є юридичними фактами, тобто такими, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності певних прав.
45. Факти неюридичного характеру не підлягають встановленню судом як у позовному, так і непозовному провадженні.
46. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 зауважувала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
47. Отже, чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.
48. У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду розглядала питання юрисдикційності справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою призначення та виплати одноразової грошової допомоги, де, серед іншого, виснувала, що між особою і Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.
49. Зазначений правовий висновок підтриманий Великою Палатою також у постанові від 11 лютого 2026 року у справі № 308/17634/23 у справі про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні загиблого військовослужбовця з метою отримання одноразової грошової допомоги.
50. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
51. Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
52. Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
53. Положеннями частини першої статті 74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
54. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
55. У постанові від 11 лютого 2026 року у справі № 308/17634/23 Велика Палата Верховного Суду вказала, що на підтвердження (спростування) перебування фізичної особи на утриманні померлого закон вимагає надання відповідних доказів [наприклад, довідки про склад сім`ї, спільне проживання або утримання, медичні документи, виписки з банківських рахунків, довідки про доходи, чеки, квитанції, договори про оплату комунальних, навчальних, медичних послуг, показання свідків, фото / відеоматеріали, листування (особистого або ділового характеру)], які зумовлють дослідження судом обставин приватного життя утриманця та особи, яка надавала утримання.
56. У справі, що переглядається, ОСОБА_1 звернулася із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні ОСОБА_3 для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.
57. Вирішуючи вимоги заяви по суті, суди попередніх інстанцій надали оцінку доказам спільного проживання заявниці разом із  ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, наявності спільного побуту, ведення спільного господарства, перебування заявниці на утримані ОСОБА_3 та в межах своїх повноважень дійшли висновку про наявність правових підстав для встановлення відповідних фактів. 
58. При цьому судами врахована сукупність наданих заявницею доказів, а саме показання свідків, письмові та електронні докази.
59. Колегія суддів не вбачає підстав для ревізії висновків судів попередніх інстанцій щодо доведеності заявлених до встановлення фактів.
60. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. 
Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).
61. Фактично у розглядуваній справі постало питання щодо межі, до якої суд може перевіряти юридичне значення факту, заявленого до встановлення у цивільній справі, яка розглядається в порядку окремого провадження.
62. Дійсно, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, однією з умов встановлення юридичних фактів, є те, що такі факти, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
63. Колегія суддів не заперечує, що суди мають пересвідчитися в тому, що від заявленого до встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав особи.
Водночас, така перевірка не може досягати рівня вирішення в межах цивільної справи публічно-правових спорів, розгляд яких регламентовано Кодексом адміністративного судочинства України та вирішення яких належить до юрисдикції адміністративних судів.
64. У цьому випадку МОУ у своїй касаційній скарзі фактично не оспорює доведеність встановлених судами двох інстанцій фактів спільного проживання заявниці із загиблим військовослужбовцем та перебування її на утриманні, а наводить доводи з приводу того, чому, на його думку, навіть за умови встановлення цих фактів ОСОБА_1 не буде мати права на отримання одноразової грошової допомоги.
65. Верховний Суд звертає увагу на специфіку порушеного у касаційній скарзі МОУ правового питання, оскільки положення статті 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» під час дії воєнного стану неодноразово зазнавали змін і законодавець по різному визначав коло осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця.
Наприклад, чинна редакція вказаної норми відносить до членів сім`ї загиблих військовослужбовців жінку (чоловіка), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Крім того, ця редакція Закону прямо передбачає необхідність встановлення відповідного факту рішенням суду.
Натомість попередня редакція вказаної норми, в цьому контексті містила посилання на «подружжя, який не одружився вдруге».
66. Таким чином, у даному випадку вирішення питання про те, чи має право ОСОБА_1 на одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю 
ОСОБА_3 , вочевидь виходить за межі звичайної перевірки, яку здійснює суд у цивільній справі, що розглядається в порядку окремого провадження, та потребує ґрунтовного аналізу положень законодавства України щодо соціального і правового захисту військовослужбовців і членів їх сімей, вирішення питань щодо дії законів в часі, з`ясування та оцінки позицій суб`єкта владних повноважень і громадянина тощо, тобто фактично потребує вирішення публічно-правового спору, який, у разі його виникнення, може бути розглянутий адміністративним судом в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.
67. Оскаржені судові рішення не передбачають зобов`язання МОУ здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця і не обмежують повноваження відповідних органів на прийняття в межах своєї компетенції рішень щодо такої допомоги.
68. Так само ці судові рішення не обмежують і ОСОБА_1 у праві оскарження до адміністративного суду рішень, дій чи бездіяльності відповідних органів, у разі незгоди з ними.
69. З огляду на викладене, Верховний Суд в межах цього касаційного провадження не робить висновків щодо обґрунтованості доводів МОУ про відсутність у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 .
70. За обставин цієї справи висновки судів попередніх інстанцій узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у прийнятій після подання касаційної скарги МОУ постанові від 21 травня 2026 року у справі 
№ 143/520/24 за заявою жінки про встановлення факту проживання однією сім`єю з військовослужбовцем, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 , та не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду, на які МОУ посилається у касаційній скарзі.
71. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
72. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
73. Оскаржувані судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки щодо питань, які мають значення для вирішення справи.
74. В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій ухвалені оскаржені судові рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права.
75. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційні скарги без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
76. Колегією суддів також не встановлено необхідності у заслуховуванні пояснень учасників справи, тому не підлягає задоволенню клопотання 
 ОСОБА_1 щодоучасті в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Керуючись статтями 2, 400, 402, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
2. Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області 
від 29 вересня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду 
від 16 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: 	Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Сердюк В. В. Шипович