Справа № 465/6526/24 
Провадження 2/465/1788/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
19.05.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Величка О.В.,
з участю секретаря судових засідань Венгринюк О.Р.,
представника позивача Фостяка А.Я.,
представника відповідача Рісної Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Національного університету харчових технологій про стягнення недоотриманої заробітної плати (надбавки за престижність праці), -

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення недоотриманої заробітної плати (надбавки за престижність праці).
В обґрунтування поданого позову зазначає, що ОСОБА_1 з 01.09.2001 року до 30.06.2024 року працювала у Відокремленому структурному підрозділі «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій», в тому числі з 27.12.2004 року до 31.12.2012 року - на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи; з 2013 року до 30.06.2024 року - на посаді заступника директора з виховної роботи.
Згідно наказу №703-к від 26.12.2018 року ОСОБА_1 прийнята на посаду заступника директора з виховної роботи Львівського державного коледжу харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій терміном на п`ять років до 31.12.2023 року за строковим трудовим договором. Зазначеним наказом встановлено позивачу надбавки: в розмірі 30% посадового окладу - за вислугу років, 20% посадового окладу - за престижність праці, як педагогічному працівнику, 50% посадового окладу - за складність, напруженість у роботі (з них 15% - за кошти державного бюджету та 35% - за рахунок коштів спеціального фонду коледжу).
Відповідно до наказу Національного університету харчових технологій №520-к від 29.12.2023 року ОСОБА_1 продовжено термін роботи на посаді заступника директора з виховної роботи Відокремленого структурного підрозділу «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій» до 30.06.2024 року за строковим трудовим договором.
Наказом Національного університету харчових технологій від 10.06.2024 року №219-К «По особовому складу Відокремленого структурного підрозділу «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій» 30.06.2024 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора з виховної роботи ВСП «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій» у зв`язку із закінченням строку трудового договору напідставі п.2 ст.36 КЗпП України.
Сторона позивача отримала відповідь на адвокатський запит від 05.08.2024 року №471/24, за змістом якого ОСОБА_1 здійснювалась виплата надбавки за престижність праці у період з 01.01.2020 року до 30.06.2024 року у таких розмірах: із січня 2020 року до серпня 2020 року включно у розмірі – 15%; з вересня 2020 року до грудня 2020 року включно – 30%; із січня 2021 року до грудня 2021 року включно – 25%; із січня 2022 року до березня 2022 року включно – 20; з березня 2022 року до серпня 2022 року включно – 15%; з вересня 2022 року до грудня 2022 року включно – 10 %; із січня 2023 року до 30.06.2024 року – 5%.
01.08.2024 року Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці за зверненням позивача щодо можливих порушень законодавства про працю Львівським фаховим коледжем харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій проведено позаплановий захід державного контролю у формі перевірки на предмет додержання законодавства про працю у коледжі.
В ході проведення перевірки, серед іншого, встановлено порушення частини 1 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 року № 2136-ІХ, відповідно до якого заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Виплата надбавки за престижність праці, як педагогічному працівнику, позивачу проведено не в розмірі, встановленому наказом Національного університету харчових технологій від 26.12.2018 року № 703-к (20% посадового окладу за престижність праці), як приклад: квітень-серпень 2022 року – 15% посадового окладу щомісячно, вересень-грудень 2022 року – 10% посадового окладу щомісячно, із січня 2023 року – 5% посадового окладу щомісячно. Водночас в ході перевірки адміністрацією коледжу не було представлено документального підтвердження дотримання вимог частини 2 статті 3 Закону №2136 щодо повідомлення ОСОБА_1 про зміну умов оплати праці до їх запровадження.
Позивач вважає, що виплата відповідачем надбавки у розмірі меншому, ніж встановлено наказом Національного університету харчових технологій від 26.12.2018 року № 703к, порушує її трудові права, у зв`язку з чим за захистом свого порушеного права позивач звертається до суду з цим позовом.
Як стверджується у позовній заяві, ОСОБА_1 має право на отримання недоплаченої надбавки за престижність праці в розмірі 20% посадового окладу за період з 01.01.2020 року до 30.06.2024 року на підставі наказу Національного університету харчових технологій від 26.12.2018 року № 703к із врахуванням виплачених сум. Тому позивач просить зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити їй надбавку за престижність праці у зазначеному вище розмірі та за вказаний період. 
17.09.2024 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що оплата праці позивача, як особи, заробітна плата якої фінансується з державного бюджету, визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2011 року № 373 «Про встановлення надбавки педагогічним працівникам закладів» установлено надбавку в граничному розмірі 30 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати), але не менше 5 відсотків, педагогічним працівникам закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно- технічної), вищої освіти, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування. Розмір надбавки встановлюється керівником закладу (установи) у межах фонду оплати праці.
Характерно, що ВСП «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій» фінансується виключно за рахунок коштів державного бюджету і не може самостійно встановлювати своїм працівникам виплати, не передбачені державними видатками.
Таким чином, на переконання сторони відповідача, виплата надбавок педагогічним працівникам коледжу, зокрема позивачу, була проведена у відповідності до вимог постанови КМУ від 23.03.2011 року № 373 у межах фонду оплати праці.
У відзиві також звертається увага на те, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні в Україні» введено правовий режим воєнного стану на території України, який в подальшому було неодноразово продовжено.
Таким чином, у зв`язку із запровадженням військового стану в Україні фінансовий ресурс, починаючи з 2022 року, для виплати заробітної плати педагогічним працівникам суттєво обмежено, що спричинило зменшення розмірів надбавок і доплат.
Як стверджує представник відповідача, відомості про зменшення розміру надбавки за престижність праці були доведені до відома кожного працівника Відокремленого структурного підрозділу «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій» на педагогічних радах коледжу.
Зокрема, 31.08.2023 року та 31.08.2022 року відбулись педагогічні ради, у яких згідно списків присутніх брала участь ОСОБА_1 . На вказаних педагогічних радах до відома усіх присутніх було доведено відомості про розміри надбавок за престижність праці та їх зменшення.
Більше того, по питанню розміру надбавок за престижність праці як складової розмірів педагогічного навантаження доповідала ОСОБА_2 , оскільки вона як заступник директора з навчальної роботи готувала відповідні проекти документів, в т.ч. наказу про затвердження педагогічного навантаження та розміру надбавки.
Усі педагогічні працівники коледжу, включно позивач, одноголосно проголосували за розподіл педагогічного навантаження із врахуванням зменшених сум надбавок за престижність праці.
Зважаючи на викладене, відповідач вважає, що ВСП «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій» дотримано вимоги ст.3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» щодо зміни істотних умов праці (розміру надбавок) з огляду на завчасне повідомлення про такі зміни усіх працівників коледжу, зокрема позивача, на педагогічних радах, проведення голосування за такі зміни перед їх затвердженням. А тому, представник відповідача просить позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.
24.09.2024 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив. Зазначає, що згідно наказу Національного університету харчових технологій №703-к «По особовому складу ВСП «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості НУХТ» ОСОБА_1 прийнято на посаду заступника директора з виховної роботи Відокремленого структурного підрозділу «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості НУХТ» терміном на 5 років з 02.01.2019 року до 31.12.2023 року за строковим трудовим договором та даним наказом встановлено надбавку 20% посадового окладу за престижність праці як педагогічному працівнику. Отже, у даному випадку сторонами строкового трудового договору виступили Національний університет харчових технологій та ОСОБА_1 . У спірних правовідносинах роботодавцем ОСОБА_1 являється Національний університет харчових технологій.
У відповіді на відзив наголошується, що із будь-якими наказами Національного університету харчових технологій щодо зміни позивачу надбавки за престижність праці як педагогічному працівнику остання ознайомлена не була.
При цьому, відповідач на обґрунтування своєї позиції подав копію наказу, прийнятого директором ВСП «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості НУХТ» №82 від 31.08.2022 року та копію наказу №71 від 30.08.2023 року, згідно яких встановлюється педагогічним працівникам коледжу надбавка у розмірі 5% за престижність педагогічної праці.
У свою чергу, директор ВСП «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості НУХТ» не приймав ОСОБА_1 на роботу та не погоджував з нею умови строкового трудового договору в частині оплати праці.
Позивачем оспорюється період випалити з 01.01.2020 року до 30.06.2024 року.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 здійснювалась виплата надбавки за престижність праці у період з 01.01.2020 року до 30.06.2024 року у таких розмірах: із січня 2020 року до серпня 2020 року включно у розмірі – 15%; з вересня 2020 року до грудня 2020 року включно - 30%; із січня 2021 року до грудня 2021 року включно - 25%; із січня 2022 року до березня 2022 року включно - 20%; з березня 2022 року до серпня 2022 року включно - 15%; з вересня 2022 року до грудня 2022 року включно - 10%; із січня 2023 року до 30.06.2024 року - 5%.
На переконання позивача, при відстоюванні своєї позиції у відзиві на позовну заяву відповідачем не надано пояснень та аргументів щодо виплати спірної надбавки, зокрема у розмірі 15% - у період з 01.01.2020 року, 15% - у період з 01.04.2022 року до серпня 2022 року. При цьому, накази ВСП «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості НУХТ» №82 від 31.08.2022 року та №71 від 30.08.2023 року у вказаний період ще прийняті не були.
Більше того, після прийняття наказу №71 від 30.08.2023 року позивачу виплачувалась надбавка у період з вересня до грудня 2022 року у розмірі 10%.
Таким чином, позивач вважає, що виплата відповідачем надбавки у розмірі меншому, ніж встановлено наказом Національного університету харчових технологій від 26.12.2018 року №703- к порушує її трудові права. Окрім цього, позивач понесла судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, докази понесення яких додано до відповіді на відзив.
16.10.2024 року представником відповідача подано до суду додаткові письмові пояснення. Зазначає, що згідно положень Закону України «Про фахову передвищу освіту» та Положення про Відокремлений структурний підрозділ «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій» у директора коледжу наявні повноваження щодо формування штатних розписів коледжу та розпорядження коштами коледжу на забезпечення його діяльності. Виплата надбавок педагогічним працівникам коледжу була проведена у відповідності до вимог постанови КМУ від 23.03.2011 року № 373 у межах фонду оплати праці. На підтвердження своєї позиції сторона відповідача наводить висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 10.11.2023 року у справі № 240/1262/21, відповідно до яких встановлено, що надбавка за престижність праці у розмірі від 5 до 30 відсотків є істотною умовою праці. Скасування такої надбавки в цілому свідчило б про погіршення умов праці. Однак, законодавством передбачено можливість встановлення надбавки в розмірі від 5 до 30 відсотків з огляду на певні умови, зокрема, фонд оплати праці, посади. Тому, як зазначив Верховний Суд, зменшення надбавки з 20 до 5 відсотків є правомірним і не свідчить про зміну істотних умов праці.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, проведеного на підставі самовідводу судді Франківського районного суду м. Львова Кушнір Б.Б., вказану цивільну справу передано для розгляду судді Величку О.В.
Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 03.01.2025 року прийнято справу до провадження та призначено справу до розгляду.
22.01.2025 року представником відповідача подано додаткові письмові пояснення. Зазначає, що у період з 23.07.2024 року до 01.08.2024 року Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці проведено позапланову перевірку Відокремленого структурного підрозділу «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій» (код ЄДРПОУ - 33593583) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 року в адміністративній справі №380/17559/24 позов навчального закладу задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано припис Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ЗХ/ЛВ/20925/088П від 01.08.2024 року, складений на підставі Акту №ЗХ/ЛВ/20925/088 від 01.08.2024 року за результатами проведеної позапланової перевірки Відокремленого структурного підрозділу «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій» щодо додержання вимог законодавства у сфері праці.
Крім цього, у поданих поясненнях зазначається, що рішення про встановлення надбавки за престижність праці в розмірі 5% прийняте керівником позивача в межах компетенції та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №373 від 23.03.2011 року.
В контексті наведеного звертається увага на те, що постановою від 30.10.2024 року справу №465/6563/24 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , в.о. директора Відокремленого структурного підрозділу «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій» (код ЄДРПОУ - 33593583) за ч.1 ст. 41 КУпАП було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
23.05.2025 року представником позивача подано до суду додаткові письмові пояснення. Зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до змісту вищевказаних наказів як прийнято, так і звільнено з посад заступників директора саме наказами ректора Національного університету харчових технологій. Відповідно, роботодавцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є саме Національний університет харчових технологій згідно укладених договорів та умови оплати праці визначені згаданими договорами, укладеними із роботодавцем. Так, ОСОБА_1 при прийнятті на роботу встановлено надбавку в розмірі 20% посадового окладу за престижність праці, як педагогічному працівнику з 02.01.2019 року, проте, нарахування проводилось в період з липня 2022 року до червня 2024 року в розмірах - 15%, 10% та 5% посадового окладу.
Водночас відповідно до статті 103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Частиною третьою статті 32 КЗпП України передбачено, що про зміну істотних умов праці, систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. У разі, якщо працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за п.6 ст.36 КЗпП України. Отже, якщо на підприємстві відбулися зміни в організації виробництва і праці, працівник має бути повідомлений про зниження заробітної плати не пізніше ніж за 2 місяці. У випадку ОСОБА_1 жодного попередження про такі зміни не робилося.
Крім цього, виходячи з обставин розглядуваного спору, сторона позивача стверджує, що коледж для ОСОБА_1 не є роботодавцем у розумінні закону, відповідно, не уповноважений змінювати встановлені університетом умови праці позивача. Також суд апеляційної інстанції при розгляді адміністративної справи щодо скасування висновку Держпраці за результатами проведеної за зверненням ОСОБА_1 перевірки дотримання трудового законодавства встановив помилковість врахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 10.11.2023 року у справі №240/1262/21, на які посилається також у своїх поясненнях сторона відповідача.
У поясненнях представника позивача в чергове наголошено, що за обставинами даної справи ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах на умовах строкового трудового договору - письмової домовленості, що встановлює істотні умови праці, зокрема строк виконання трудових обов`язків, оплату праці та посади даного працівника, що, у свою чергу, визначають обсяг трудової функції за договором, укладеним безпосередньо з ректором Національного університету харчових технологій, тобто з керівником закладу вищого рівня.
Відтак, згідно висловленої стороною позивача позиції керівник ВСП «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості НУХТ», змінюючи заступникам директора істотні умови праці шляхом зменшення надбавок за престижність праці як педагогічним працівникам (без попереднього повідомлення роботодавцем) допущено втручання у невластиві йому повноваження, що є грубим порушенням трудового права, оскільки саме керівник навчального закладу, який має повноваження щодо призначення на посаду та звільнення з посади працівників, повинен встановлювати розмір надбавки таким працівникам відповідно до норм чинного законодавства. При цьому, представник позивача просить врахувати, що матеріали справи не містять жодних доказів щодо делегування таких повноважень НУХТ керівнику ВСП «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості НУХТ».
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від  27.10.2025 року підготовче провадження в цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив такі задоволити, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та поданих письмових поясненнях.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позиції сторін, проаналізувавши наявні у справі докази, приходить до висновку про наявність підстав для задовлолення позову.
Так, судом встановлено, що згідно наказу ректора Національного університету харчових технологій №703-к від 26.12.2018 року ОСОБА_1 прийнята на посаду заступника директора з виховної роботи Львівського державного коледжу харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій терміном на п`ять років до 31.12.2023 року за строковим трудовим договором. Зазначеним наказом встановлено надбавки: в розмірі 30% посадового окладу - за вислугу років, 20% посадового окладу - за престижність праці, як педагогічному працівнику, 50% посадового окладу - за складність, напруженість у роботі (з них 15% - за кошти державного бюджету та 35% - за рахунок коштів спеціального фонду коледжу).
Відповідно до наказу ректора Національного університету харчових технологій №520-к від 29.12.2023 року ОСОБА_1 продовжено термін роботи на посаді заступника директора з виховної роботи Відокремленого структурного підрозділу «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій» до 30.06.2024 року за строковим трудовим договором.
Наказом ректора Національного університету харчових технологій від 10.06.2024 року № 219-К ОСОБА_1 звільнено з 30.06.2024 року з посади заступника директора з виховної роботи ВСП «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості НУХТ» у зв`язку із закінченням строку трудового договору на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. 
Як вбачається із відповіді Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 08.08.2024 року №ЗХ/2/987-ЦА-24 в ході перевірки дотримання вимог трудового законодавства щодо ОСОБА_1 встановлено порушення частини 1 статті 10 Закону України № 2136-ІХ, відповідно до якої заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Водночас констатовано, що виплату надбавки за престижність праці, як педагогічному працівнику, ОСОБА_1 проведено не в розмірі, встановленому наказом Національного університету харчових технологій від 26.12.2018 року № 703к, як приклад: квітень-серпень 2022 року - 15% посадового окладу щомісячно, вересень-грудень 2022 року - 10% посадового окладу щомісячно, з січня 2023 року - 5% посадового окладу щомісячно. 
До відзиву на позовну заяву представником відповідача додано протокол №1 засідання педагогічної ради Відокремленого структурного підрозділу «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій» від 31.08.2023 року, відповідно до якого вирішувалися питання, в тому числі встановлення надбавки за престижність праці в розмірі 5% посадового окладу за престижність педагогічної праці на 2023 – 2024 роки. Окрім того, згідно протоколу №1 засідання педагогічної ради від 30.08.2022 року встановлено надбавку за престижність праці в розмірі 5% посадового окладу за престижність педагогічної праці на 2022 – 2023 роки.
Разом із тим, згідно наказів директора ВСП «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій» №71 від 30.08.2023 року та №82 від 31.08.2022 року встановлено працівникам коледжу, в тому числі ОСОБА_1 , на період 2022 – 2023 роки, 2023 – 2024 роки надбавку у розмірі 5% за престижність педагогічної праці згідно постанови КМУ від 23.03.2011 року № 377.
Разом із тим, представником відповідача подано до суду план використання бюджетних коштів на 2022, 2023, 2024 роки, план асигнувань на 2022, 2023, 2024 роки, витяг з річного розпису асигнувань державного бюджету на 2022, 2023, 2024 роки, щомісячний план використання бюджетних коштів на 2022, 2023, 2024 роки, кошториси на 2022, 2023, 2024 роки, які визначають розмір надходжень та витрат ВСП «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій».
При ухваленні рішення у справі суд враховує, що відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно із ст. 8 Закону України «Про оплату праці» держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників.
З метою підвищення престижності праці педагогічних працівників Кабінет Міністрів України видав постанову від 23.03.2011 року №373 "Про встановлення надбавки педагогічним працівникам дошкільних, позашкільних, загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладів, вищих навчальних закладів I-II рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування".
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2018 року №23 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» (набрала чинності з 01.01.2018 року) внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України від 23.03.2011 №373 «Про встановлення надбавки педагогічним працівникам дошкільних, позашкільних, навчальних закладів, вищих навчальних закладів І-ІІ рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування» та від 14.01.2015 року №6 «Деякі питання надання освітньої субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам». 
Змінами до постанови Кабінету Міністрів України №373 граничний розмір надбавки педагогічним працівникам закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної), вищої освіти, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування, тобто усім педагогічним працівникам збільшено з 20% до 30% посадового окладу (ставки заробітної плати). Обмежено мінімальний розмір надбавки всім педагогічним працівникам величиною не менше 5%, який був відсутній у попередній редакції постанови Кабінету Міністрів України №373. 
Разом з тим, відповідно до ст. 22 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника.
Крім того, згідно із ч.1 ст.57 Закону України «Про освіту» держава забезпечує педагогічним і науково-педагогічним працівникам: належні умови праці; оплату підвищення кваліфікації; правовий, соціальний, професійний захист; диференціацію посадових окладів (ставок заробітної плати) відповідно до кваліфікаційних категорій, встановлення підвищених посадових окладів (ставок заробітної плати) за педагогічні звання, надбавок за почесні звання, доплат за наукові ступені та вчені звання; інші гарантії, визначені законом України.
Відповідно до положень ст.98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.
Як вбачається із наказу ректора Національного університету харчових технологій №703-к від 26.12.2018 року, позивача ОСОБА_1 прийнято на посаду заступника директора з виховної роботи Львівського державного коледжу харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій терміном на п`ять років до 31.12.2023 року за строковим трудовим договором. Зазначеним наказом встановлено надбавки: в розмірі 30% посадового окладу - за вислугу років, 20% посадового окладу - за престижність праці, як педагогічному працівнику, 50% посадового окладу - за складність, напруженість у роботі (з них 15% - за кошти державного бюджету та 35% - за рахунок коштів спеціального фонду коледжу).
Разом із тим, як встановлено в судовому засіданні, розмір вказаних надбавок змінювався та виплачувався позивачу не у встановленому в наказі розмірі.
Щодо наведеного суд зазначає, що згідно з ч.3 ст.32 КЗпП у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. 
Разом із тим, як вбачається із правового висновку, сформульованого у постанові Верховного Суду від 10.11.2023 року у справі 240/1262/21, надбавка за престижність праці у розмірі від 5 до 30 відсотків є істотною умовою праці. Скасування такої надбавки в цілому свідчило б про погіршення умов праці. Однак, законодавством передбачено можливість встановлення надбавки в розмірі від 5 до 30 відсотків з огляду на певні умови, зокрема, фонд оплати праці, посади. Тому зменшення надбавки з 20 до 5 відсотків є правомірним і не свідчить про зміну істотних умов праці.
Однак, у справі, яка є предметом розгляду, щодо зменшення надбавки за престижність праці ОСОБА_1 . Національним університетом харчових технологій не видавалося жодного наказу, який би фіксував розмір такої надбавки в розмірі іншому, ніж визначений наказом ректора Національного університету харчових технологій №703-к від 26.12.2018 року.
Надані представником відповідача протоколи засідання педагогічної ради, якими встановлено розмір надбавки за престижність праці, не можуть вважатися наказом роботодавця, який фіксує відповідні зміни умов праці. У даному випадку суд погоджується з доводами представника позивача про те, що роботодавцем позивача ОСОБА_1 є Національний університет харчових технологій, керівник якого видав наказ про прийняття позивача на роботу. Відповідно, у Відокремленого структурного підрозділу «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій» не має повноважень на зміну істотних умов праці позивачу, визначених їй роботодавцем - університетом. 
Відтак, суд зазначає, що за умови відсутності відповідних наказів роботодавця про зменшення надбавки за престижність праці, зменшення такої, а відповідно погіршення умов праці, порушують права позивача як працівника.
Щодо наданих представником відповідача наказів ВСП «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій» №71 від 30.08.2023 року та №82 від 31.08.2022 року, якими встановлено працівникам коледжу, в тому числі ОСОБА_1 , на період 2022 – 2023 роки, 2023 – 2024 роки надбавку у розмірі 5% за престижність педагогічної праці згідно постанови КМУ від 23.03.2011 року № 377, суд зазначає, що наказ про прийняття позивача на роботу приймався Національним університетом харчових технологій. Відтак, суб`єкт, яким видано наказ про прийняття позивача на роботу із визначенням істотних умов праці, та суб`єкт, який змінив розмір надбавки за престижність педагогічної праці, в даному випадку відрізняються. При цьому, повноваження в останнього змінювати умови оплати праці ОСОБА_1 відсутні. 
Окрім того, суд звертає увагу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.04.2025 року у справі № 380/17559/24, якою встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до змісту наказів як прийнято, так і звільнено з посад заступників директора саме наказами ректора Національного університету харчових технологій. Звідси, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є працеваштованими саме Національним університетом харчових технологій згідно укладених договорів та умови оплати праці визначені згаданими договорами, укладеними із роботодавцем. В контексті наведеного суд апеляційної інстанції наголосив на тому, що оскільки керівник ВСП «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості НУХТ» не уповноважений на укладення трудових договорів із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , так як трудові правовідносини цих посадових осіб регулюються безпосередньо на рівні Університету, на них не може поширюватись дія локальних актів структурного підрозділу, а саме Коледжу. Відтак, керівник ВСП «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості НУХТ», змінюючи заступникам директора істотні умови праці шляхом зменшення надбавок за престижність праці як педагогічним працівникам (без попереднього повідомлення роботодавцем) допущено втручання у невластиві йому повноваження, що є грубим порушенням трудового права, оскільки саме керівник навчального закладу, який має повноваження щодо призначення на посаду та звільнення з посади працівників, повинен встановлювати розмір надбавки таким працівникам відповідно до норм чинного законодавства. Матеріали справи не містять жодних доказів щодо делегування таких повноважень НУХТ керівнику ВСП «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості НУХТ».
Відтак, зважаючи на викладене, суд вважає, що розмір надбавки за престижність педагогічної праці, який встановлено в наказі про прийняття позивача на роботу, за умови відсутності наказу роботодавця про зміну таких виплат, свідчить про порушення з боку роботодавця, яким, в даному випадку є Національний університет харчових технологій.
А тому, позовні вимоги ОСОБА_1 до Національного університету харчових технологій про стягнення недоотриманої заробітної плати (надбавки за престижність праці) слід задовольнити.
Щодо вимоги позивача про стягнення суми витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України).
Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо.
Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.
За змістом положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
Так, на підтвердження аргументів про стягнення судових витрат на професійну правову допомогу позивачем надано суду: договір про надання правової допомоги від 12.08.2024 року, укладеним між ОСОБА_1 та АО «Фостяк і Партнери»; додаткову угоду до договору № 091/24 від 12.08.2024 року, відповідно до якої вартість наданих послуг складає 5000 грн.; акт приймання- передачі наданих послуг від 24.09.2024 року на суму 5000 грн.
З приводу наведеного приймається до уваги те, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. В пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.
Крім того, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
З огляду на наведене та приймаючи до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, задоволення позовних вимог, співмірність понесених витрат із ціною позову, значення справи для позивача, вимоги розумності і справедливості, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, в розмірі 5000 грн. Зазначений розмір витрат на правову допомогу суд вважає належним та співмірним із характером правовідносин та складністю справи.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача - Національного університету харчових технологій на користь держави у зв`язку із задоволенням позову слід стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. 
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Національного університету харчових технологій про стягнення недоотриманої заробітної плати (надбавки за престижність праці) – задоволити.
Зобов`язати Національний університет харчових технологій нарахувати і виплатити ОСОБА_1 надбавку за престижність праці у розмірі 20% посадового окладу за період з 01.01.2020 року по 30.06.2024 року із урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути з Національного університету харчових технологій на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з Національного університету харчових технологій на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. 
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 24.06.2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 . 
Відповідач: Національний університет харчових технологій, код ЄДРПОУ – 02070938, м. Київ, вул. Володимирська, 68.

Суддя Величко О.В.