МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ 

Справа № 211/14257/25 
Провадження № 2/210/2056/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
21 липня 2026 року    

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючої - судді Чайкіної О.В., за участі секретаря судового засідання Комбарової Д.С.
сторони та їх представники, які приймали участь під час судового розгляду справи 29 червня 2026 року: відповідач: ОСОБА_1 , представник відповідача - адвокат Мартинова Н.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Інноваційний страховий капітал» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,-
ВСТАНОВИВ:
Рух по справі
20 травня 2026 року до Металургійного районного суду міста Кривого Рогу надійшла за підсудністю цивільна справа на підставі ухвали Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 
Ухвалою суду від 25 травня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Описова частина
ПАТ «Інноваційний страховий капітал» звернувся до суду з позовною заявою до  ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ПрАТ «Інноваційний страховий капітал» та ПрАТ «ВФ Україна» укладено Договір комплексного добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією автотранспортних засобів.
05 серпня 2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Ford Transit, який належить ПрАТ «ВФ Україна» та Hundai Accent, під керуванням ОСОБА_1 
ПрАТ «ІНСК» визнано ДТП страховим випадком та сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 314010,00 грн. 
Автомобіль відповідача був застрахований ТДВ «СК «КРЕДО». У зв`язку з чим, на рахунок ПрАТ «ІНСК» від ТДВ «СК «КРЕДО» було сплачено кошти в розмірі 156800,00 грн.
Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача невідшкодовану суму у розмірі 157 210,00 грн. та судові витрати. 
Аргументи учасників 
Позивач в судове засіданні не з`явився, просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 
Представник відповідача Мартинова Н.Ю. скерувала до суду відзив, в якому заперечувала, щодо позовних вимог з наступних обставин. На підтвердження суми страхової виплати, позивачем надано рахунок №С-00000366 від 26.09.2024 року складений ФОП ОСОБА_2 на суму 314 010,00 грн. Однак, позивачем не додано до позовної заяви додатків до Договору №2/1 та 2/2, які б підтверджували правові підстави для розрахунку ремонтної калькуляції саме ФОП ОСОБА_3 . Разом з тим, позивачем не надано суду документи щодо здійснення ПрАТ «ВФ України» оплати ремонтних робіт на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_3 та/або інших документів на підтвердження суми реального збитку, який підлягав би відшкодуванню відповідачем з урахуванням сплачених СК «Кредо» сум страхового відшкодування за полісом ОСЦПВВНТЗ «ЕР-221612330. Крім того, в порушення вимог п. 7.3. Договору а також положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідача не було запрошено на огляд пошкодженого ТЗ, що ставить під сумнів правомірність нарахованої калькуляції відновлювального ремонту. Крім того, представник відповідача зазначив, що відповідно до складеного рахунку ФОП ОСОБА_3 , на підтвердження вартості відновлювального ремонту автомобіля марки Ford Transit державний номер НОМЕР_1 , начебто відремонтованого ФОП ОСОБА_3 у розділі «видані запчастини, деталі» наявний перелік запасних частин, при цьому, з рахунку встановлено повторення деяких запчастин, що призводить до штучного завищення вартості відновлювального ремонту. У зв`язку із зазначеним подвоєнням збільшено витрати на запчастини (деталі) на загальну суму 34430,80 грн. По-друге, при перевірці каталожних номерів деталей, які начебто були встановлені на пошкоджений у ДТП автомобіль Ford Transit державний номер НОМЕР_1 згідно рахунку №С-00000366 від 26.09.2024 року, встановлено, що запчастини з маркуваннями 7007212090 скло лобове, 8708219098 ремінь безпеки, 8512200090 фара ліва, 3926300090 накладна декоративна, 8708109098 вузол кріплення бампера, 8708109098 бампер передній, 8708109098 ребро жорсткості бампера, 3926300090 емблема, 8302300090 петля капота, 8708913500 радіатор, 8421310000 корпус фільтра, 8708299000 капот призначені для автомобілів марки Peugeot/Citroen. З вищевикладеного слідує, що рахунок №С-00000366 від 26.09.2024 року виданий ФОП ОСОБА_3 за ремонт автомобіля марки саме Peugeot/Citroen, та жодним чином не за автомобіль марки Ford Transit, деталі на який маються зовсім інші каталожні номери. У зв`язку із зазначеними обставинами, представник відповідача вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню. Крім того, просила суд стягнути з ПрАТ «Інноваційний страховий капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, що складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якої ПрАТ «Інноваційний страховий капітал» зазначено, що ФОП ОСОБА_3 має правові підстави для розрахунку ремонтної калькуляції. Також, позивачем виконано умови Договору страхування у повному обсязі, а саме відшкодовано шкоду завдану ДТП. Тому, просив суд, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та відмовити у стягненні судових витрат у розмірі 15000,00 грн. на користь відповідача.
Під час судового розгляду представник відповідача Мартинова Н.Ю. просила відмовити в задоволені позову з обставин зазначених у відзиву.
Відповідач ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені його представником, та просив суд відмовити у задоволенні позову.
Відповідно до статті 247 ЦПК України, у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Встановлені фактичні обставини справи
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів Автомобіль марки Ford Transit НОМЕР_1 2018 року випуску, належить ПРАТ «ВФ Україна» (а.с.20). 
30 квітня 2024 року між Приватним акціонерним товариством «Інноваційний страховий капітал» та Приватним акціонерним товариством «ВФ Україна» укладеного Договір комплексного добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією автотранспортних засобів №24.030.00090 (а.с. 4-12).
Предмет Договору страхування – передача Страхувальником за плату ризику, пов`язаного з Об`єктом страхування, Страховику на умовах, визначених договором страхування. Страховик зобов`язується за визначену Договором страхування плату (страхову премію) здійснити страхову виплату відповідно до умов Договору страхування: за Класом страхування 3 – шляхом відшкодування Страхувальнику (іншій особі, визначеній цим Договором) збитку, понесеного ним у зв`язку з пошкодженням, знищенням або втратою Застрахованого наземного транспортного засобу, а також, якщо це передбачено Договором, додаткового обладнання, внаслідок страхових ризиків, зазначених у п. 1.2.2. та/або за Класом страхування: 1 – Застрахованій особі або Вигодонабувачу в разі настання страхового випадку, включаючи встановлення інвалідності, втрату працездатності або отримання Застрахованою особою травматичних ушкоджень та/або функціональних розладів здоров`я внаслідок нещасного випадку, а Страхувальник зобов`язується вчасно і в повному обсязі сплатити Страховику страхову премію (п. 2.2.) та виконувати інші умови цього Договору. 
Об`єкт страхування: за Класом страхування 3 – майно (Застраховані транспортні засоби, що вказані в Додатку №1 до цього Договору) на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати, з якими пов`язані страхову інтереси Страхувальника; за Класом страхування 1 – здоров`я та працездатність Застрахованих осіб.
Відповідно до пункту 1.2.1. за Класом страхування 3 (КАСКО) страховим випадком є: пошкодження, знищення (конструктивна загибель) Застрахованого наземного транспортного засобу (його частин), а також, якщо це передбачено цим Договором страхування, додаткового обладнання від впливу Страхових ризиків, що вказані в Договорі.
Згідно пункту 4.2.14. страхувальник має право обирати СТО для проведення ремонту виключно із переліку СТО зазначених в Додатку №2/1 та Додатку №2/2 цього Договору.
Пунктом 7.5.1.1. Договору визначено, що при пошкодженні (втраті) ТЗ – на підставі документів СТО, що визначена Страхувальником із погодженого списку зазначеного в Додатку 32/1 та Договору №2/2 (база ремонту), але в межах розцінок дилерської/спеціалізованої щодо ТЗ СТО, які підтверджують необхідні витрати на ремонт ТЗ. Документи приймаються страховиком за умови, що з ним було попередньо узгоджено у письмовій формі калькуляцію на ремонт.
Згідно Додатку №1 до Договору №24.030.00090 від 30 квітня 2024 року, а саме Перелік застрахованих транспортних засобів та додаткового обладнання, страхова сума, страховий тариф, розмір страхового платежу, в якому зазначено автомобіль марки Ford Transit V362 MCA д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 13-14).
ПрАТ «ВФ Україна» здійснено повідомлення до ПрАТ «ІНСК» про подію/ заява на виплату від 07.08.2024 року (а.с. 19).
Відповідно до постанови Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 11 вересня 2024 року встановлено, що згідно протоколу серії ААД №736527, 05.08.2024 року о 14 год. 43 хв. в м. Кривий Ріг, Металургійний район, регульоване перехрестя вул. Героїв АТО та Олександра Васякіна водій Hundai Accent НОМЕР_2 , громадянин ОСОБА_1 не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою виїхав на перехрестя при увімкненому забороненому сигналі світлофора, а саме червоному, не вибрав безпечної швидкості руху перевищив максимальну швидкість у населеному пункті, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки, в результаті чого здійснив зіткнення з ТЗ Ford transit FF8770NJ під керування водія ОСОБА_4 , чим порушив вимоги п. 2.3., 2.7.3, 16.1, 16.3, 12.1 ПДР. За вчинене адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним за статтею 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн (а.с 26).
12.09.2024 року було складено АКТ №172139 огляду транспортного засобу (дефектна відомість) Ford Transit, реєстраційний номер № НОМЕР_1 (а.с. 21-25). 
Суду надано страховий акт №ТР/24476, складений до договору страхування №24.030.00090 від 30.04.2024. В якому зазначено: страхова сума – 636 000 грн.; дата настання страхової події: 05.08.2024; скорочений опис події – інший учасник, керуючи ТЗ, не поступився дорогою, внаслідок чого відбулося зіткнення з ТЗ клієнта; особа винна у настанні страхового випадку – ОСОБА_1 ; підстава визначення розміру збитку – заява на виплату від 18.11.24. Також, зазначено, що на підставі наданих документів та відповідно до ЗУ «Про страхування», подія визнається страховим випадком, а збитки, які зазнав Страхувальник підлягає відшкодуванню в сумі 314010,00 грн. (а.с. 15).
Відповідно до рахунку №С-00000366 від 26 вересня 2024 встановлено, що ФОП ОСОБА_3 здійснено розрахунок вартості виконаної роботи, послуг та вартості запчастин, деталей на автомобіль Transit № НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 , одержувач: Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна». Загальна сума – 314010,00 грн. (а.с.17).
ПРАТ «ВФ Україна» подано заяву від 18.11.24 р. до ПрАТ «ІНСК» на виплату страхового відшкодування в результаті настання страхового випадку від 05.08.20 р. за пошкоджений транспортний засіб Ford Transit, державний реєстраційний № НОМЕР_1 згідно погодженої калькуляції в сумі 314010,00 грн. (а.с 18). 
Згідно платіжної інструкції №1580 від 03 грудня 2024 року від ПрАТ «ІНСК» на рахунок ПрАТ «ВФ Україна» було здійснено платіж на суму 314010,00 грн., призначення платежу: страхове відшкодування згідно страхового акту №ТР/24476 за а/м Ford НОМЕР_1 , заява на виплату від 18.11.24 р., без ПДВ (а.с. 16).
Зі змісту позовної заяви встановлено, що транспортний засіб Hundai Accent НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП, був зареєстрований ТДВ «СК «КРЕДО» за полісом №221612330 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
ПрАТ «ІНСК» звернулося до ТДВ «СК «КРЕДО» з заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 314010,00 грн.
На рахунок ПрАТ «ІНСК» від ТДВ «СК «КРЕДО» надійшли кошти в розмірі 156800,00 грн.
Таким чином, враховуючи, що розмір страхової виплати, яку здійснив страховик – ТДВ «СК «КРЕДО», є недостатньої для відшкодування завданої шкоди, позивач просить стягнути з відповідача залишок суми у розмірі 157210,00 грн. та суму сплаченого судового збору.
Представник відповідача просить стягнути з позивача судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. 
Мотивувальна частина
Позиція суду та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).
За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
У частинах першій та третій статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
У цій справі в силу положень статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до ПрАТ "Інноваційний страховий капітал" після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, а саме до відповідача ОСОБА_1 , і такі вимоги засновані на суброгації, тобто переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні.
Судом встановлено, що станом на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , який на правомірних підставах керував транспортним засобом Hundai Accent н.з. НОМЕР_2 , була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ТДВ "СК "КРЕДО" за полісом № 221612330.
Отже, в цій справі деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому питання щодо наявності підстав та обсягу відповідальності відповідача слід розглядати з урахуванням обсягу відповідальності страховика ТДВ "СК "КРЕДО" за полісом № 221612330.
На момент події ДТП правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулювалися Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року за № 1961-IV - далі Закон № 1961-IV (втратив чинність на підставі Закону № 3720-IX від 21.05.2024), який підлягає застосуванню до спірних правовідносин в силу статті 5 ЦК України.
За змістом статті 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Приписами пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV визначалось, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 цього ж Закону передбачалось, порядок відшкодовання витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу .
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частини друга статті 1187 ЦК України).
Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України).
У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. 
Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.
Висновки суду
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя, четверта статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.
За усталеною судовою практикою відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
У своїй постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 Верховний Суд вказав на те, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Отже, для настання деліктної відповідальності за статтями 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).
Як вбачається з постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2024 року у справі №210/5076/24, пр. №3/210/2288/24 відповідача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП із застосуванням відносно нього адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 850,00 грн. Постанова не оскаржена набрала законної сили.
Цією постановою встановлено, що саме внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п 2.3, 2.7.3, 16.1,16.3,12.1 ПДР України 05.08.2024 року о 14 год. 43 хв. в м. Кривий Ріг, Металургійний р-н. на регульованому перехресті вул. Героїв АТО та Олександра Васякіна відбулося зіткнення з транспортним засобом Ford Тransit НОМЕР_1 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали ушкоджень.
Тобто, наявні всі умови деліктної відповдальності, і особою, винною у завдані транспортному засобу Ford Тransit НОМЕР_1 збитків в розумінні статті 22 ЦК України, є саме відповідач, щ9о узгоджується з положеннями статті 1187 ЦК України.
У судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував факт ДТП та свою вину у його вчиненні. Сторона відповідача оспорює лише розмір стархового відшкодування, яке було виплачено на підставі договору майнового страхування на ремонт пошкодженого транспортного засобу Ford Тransit НОМЕР_1 , вважає його неправомірним, і завищеним.
У постановах Верховного Суду від від 06.07.2018 у справі № 924/675/17, та від 21.12.2020 у справі № 911/286/20 вказано, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. 
Згідно з страхового акту №ТР/24476 до договору страхування №24.030.00090 від 30.04.2024 розмір страхового відшкодування становить 314010,00 грн., що визначено на підставі рахунку №С-00000366 від 26 вересня 2024 ФОП ОСОБА_3 вартість виконаних робіт, послуг та вартості запчастин, деталей на автомобіль Transit № НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 , становить 314010,00 грн. 
Судом також досліджено наданий позивачем додаток №2/2 до Договору №24.030.00090, а саме, перелік СТО для ремонту транспортних засобів, який належним чином підтверджує факт правових підстав ФОП Захарченко здійснювати розрахунок ремонтної калькуляції та ремонт транспортних засобів, які на підставі договорів майнового страхування застраховані у Позивача.
Позивач на виконання умов Договору №24.030.00090 виплатило страхове відшкодування в повному обсязі, а саме 314010,00 грн. 
ТДВ «СК «КРЕДО» було виплачено на рахунок ПрАТ «ІНСК» (позивачеві) суму страхового відшкодування у розмірі 156800,00 грн.
Тобто ТДВ "СК "Кредо" погодилась із розрахунком розміру страхового відшкодування, та виконала свій обов`язок, виплативши як страховик в межах ліміту за полісом ОСЦПВВНТЗ № 221612330 збитки, завдані неправомірними діями ОСОБА_1 . 
Щодо заперечення представника відповідача зазначені у відзиві, а саме, що позивачем не надано суду документи щодо здійснення ПрАТ «ВФ України» оплати ремонтних робіт на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_3 та/або інших документів на підтвердження суми реального збитку, який підлягав би відшкодуванню відповідачем з урахуванням сплачених ТДВ СК «Кредо» сум страхового відшкодування за полісом ОСЦПВВНТЗ № 221612330, суд зазначає таке.
У статті 9 Закону №1961-IV передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону №1961-IV).
Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6 статті 36 Закону №1961-IV).
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, не надано інший розрахунок розміру шкоди, як і доказів, які б спростовували дослідження та визначення пошкоджень транспортного засобу Ford Тransit НОМЕР_1 . 
Під час судового розгляду суд роз`яснив відповідачу та його представнику право клопотати перед судом про витребування доказів, призначення експертизи для визначення розміру збитку, оскільки такі питання потребують спеціальних знань, тощо.
Відповідно до статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, має право звернутися до суду з клопотанням про їх витребування. Проте, представник відповідача будь-яких клопотань про витребування документів, на відсутність яких вона посилається як на підставу своїх заперечень, до суду не заявляла.
Крім того, сторона відповідача не скористалась і правом провдення експертизи в спростування наданого позивачем розрахунку.
Згідно із частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Отже, сторона відповідача, не скориставшись своїм правом на витребування доказів, не може покладати негативні наслідки власної процесуальної бездіяльності на позивача.
З огляду на викладене, посилання представника відповідача на відсутність зазначених документів не спростовують наявних у матеріалах справи доказів та самі по собі не свідчать про недоведеність зазначених позовних вимог, а тому суд відхиляє такі доводи, як необґрунтовані.
Щодо доводів сторони відповідача про те, що  ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, у зв`язку з чим у відповідача виникає сумнів правомірності нарахованої калькуляції відновлювального ремонту суд зазначає, що сам по собі факт не запрошення винуватця дорожньо-транспортної пригоди на огляд транспортного засобу не свідчить про недопустимість доказів, якщо розмір шкоди підтверджується іншими належними доказами.
Верховний Суд у постанові від 17.01.2020 у справі № 916/2554/17 дійшов висновку, що саме по собі неповідомлення заінтересованої особи про проведення огляду пошкодженого транспортного засобу не є безумовною підставою для визнання висновку оцінювача чи експерта недопустимим доказом. Такий висновок є одним із доказів у справі та підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами відповідно до вимог процесуального закону.
Суд також зазначає, що відповідач та його представник не були позбавлені можливості реалізувати свої процесуальні права, зокрема заявити клопотання про витребування необхідних доказів, призначення судової автотоварознавчої експертизи або надати власні докази щодо іншого розміру заподіяної шкоди. Однак такими процесуальними правами сторона відповідача не скористалася.
Щодо зауважень представника відповідача до розрахунку вартості відновлювального ремонту автомобіля та зазначених запчастин, суд звертає увагу на наступне.
Представник відповідача посилається на те, що окремі запасні частини у рахунку зазначені двічі, що, на її думку, свідчить про штучне завищення вартості відновлювального ремонту. Однак такі доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.
Зокрема, такі деталі, як ремені безпеки, фари, вузли кріплення бампера та петлі капота, залежно від конструкції транспортного засобу можуть встановлюватися попарно (лівий та правий елементи) або у кількості більше однієї одиниці. Саме по собі зазначення таких деталей у рахунку двічі не свідчить про їх подвійний облік чи безпідставне включення до вартості ремонту.
Крім того, представником відповідача не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував, що у конкретному транспортному засобі марки Ford Transit, державний номерний знак НОМЕР_1 , зазначені запасні частини фактично не могли бути замінені у відповідній кількості або що їх повторне зазначення у рахунку є помилковим. Також, відповідач не надав висновку експерта, висновку спеціаліста чи іншого технічного документа, який би спростовував наведений позивачем розрахунок вартості відновлювального ремонту.
Щодо доводів представника відповідача про те, що окремі каталожні номери запасних частин, зазначені у рахунку № С-00000366 від 26.09.2024 року, начебто призначені виключно для автомобілів марки Peugeot/Citroen, а відтак рахунок не може підтверджувати вартість ремонту автомобіля Ford Transit, суд зазначає наступне.
Саме по собі посилання відповідача на належність окремих каталожних номерів до іншої марки транспортного засобу не свідчить про недостовірність рахунку на оплату або неможливість використання відповідних запасних частин під час ремонту автомобіля Ford Transit. Оскільки, каталожний номер запасної частини є її ідентифікатором, який може використовуватися виробником, постачальником або виробником аналогів, а окремі запчастини можуть бути взаємозамінними та застосовуватися на транспортних засобах різних марок і моделей.
Водночас представником відповідача не надано жодного належного та допустимого доказу, зокрема висновку судового експерта, спеціаліста або офіційної технічної документації виробника, які б беззаперечно підтверджували, що зазначені у рахунку запчастини не можуть бути встановлені на автомобіль марки Ford Transit або що рахунок по заміні запчастин стосується ремонту іншого транспортного засобу.
Крім того, заперечення відповідача не містять доказів того, що рахунок № С-00000366 від 26.09.2024 року складений щодо іншого автомобіля, ніж Ford Transit, державний номерний знак НОМЕР_1 . Самі лише припущення представника відповідача, засновані на результатах самостійної перевірки каталожних номерів, без належного технічного підтвердження не можуть бути визнані достатніми доказами для спростування наданого позивачем розрахунку.
Отже, матеріалами справи належним чином підтверджено, що на теперішній час залишається не відшкодованою шкода позивачу в розмірі: 157210,00 грн., виходячи із розрахунку: 314010,00 (загальна сума страхового відшкодування ) - 156800,00 (сума виплаченого страхового відшкодування страховиком).
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений у цьому випадку нормами статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
У даній справі у страховика у зв`язку з настанням страхового випадку виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і відповідно ТДВ «Експрес Страхування» відшкодовано матеріальний збиток в сумі 156800,00 гривень, яка була переведена на рахунок позивача ПрАТ «Інноваційний страховий капітал».
Розмір обов`язку страховика має істотне значення для встановлення обсягу відповідальності винної в дорожньо-транспортній пригоді особи, оскільки заподіювач шкоди зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.
Суд погоджується із розрахунком позивача вартості матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику автомобіля «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме у розмірі 314010 гривень 00 коп, оскільки такий розрахунок здійснено суб`єктом, який здійснює ремонт транспортного засобу, на підставі проведеного огляду пошкодженого транспортного засобу, містить перелік виявлених пошкоджень, необхідних ремонтно-відновлювальних робіт, запасних частин та розрахунок їх вартості, а тому є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру завданої майнової шкоди.
Стороною відповідача не надано суду іншого звіту про оцінку, висновку експерта чи будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б спростовували розрахунок наданий позивачем, щодо розміру матеріального збитку. 
Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги доведені належними, допустимими та достатніми доказами, через що підлягають задоволенню в повному обсязі щодо відшкодування майнової шкоди, завданою у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу.
Щодо судових витрат
За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: 1) на професійну правничу допомогу.
Відповідачем заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16.
При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 142 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому всі понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу не підлягають стягненню з позивача. 
Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди, завданої ПрАТ «Інноваційний страховий капітал» внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягають задоволенню, то з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Приватного акціонерного товариства «Інноваційний страховий капітал» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь Приватного акціонерного товариства «Інноваційний страховий капітал», код ЄДРПОУ 32942598 – суму матеріальної шкоди в розмірі 157210,00 грн. (сто п`ятдесят сім тисяч двісті десять гривень), заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь Приватного акціонерного товариства «Інноваційний страховий капітал», код ЄДРПОУ 32942598, судові витрати по справі, а саме: судовий збір у розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень). 
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).
Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки:http://reyestr.court.gov.ua.
Повний текст рішення складено та підписано 23 липня 2026 року

Відомості щодо учасників справи:
- позивач: Приватне акціонерне товариство «Інноваційний страховий капітал», код ЄДРПОУ 32942598, адреса: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 3А; 
- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя: О. В. Чайкіна