Справа № 595/1294/26
Провадження № 3/595/283/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.09.2026 м. Бучач

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Тхорик І.І., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділення поліції № 2 Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області на:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого електриком у ТОВ «Гадз-Агро»,-
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
Судом вважається доведеним, що 01 вересня 2026 року о 18.20 год. в с. Язловець по вул. Вірменська, 2 ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Драгера 6810», результат тесту позитивний – 3,69 проміле. З результатом водій згідний, в медичний заклад їхати відмовився, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи присутнім в судовому засіданні, погодився з усіма обставинами, викладеними у протоколі, вину у вчиненому визнав. Одночасно через канцелярію суду подав письмову заяву, в якій просить розстрочити штраф у розмірі 17000,00 грн строком на один рік зі сплатою рівними частинами щомісяця. На обґрунтування поданої заяви долучив до матеріалів адміністративної справи довідку Бучацького відділу ДВС № 21724/13606 від 09.09.2026 та довідку АТ «Ощадбанк» № 77 від 08.09.2026.
Суд, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про доведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з такого.
Вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, окрім власного визнання вини, доведена даними, що містяться в матеріалах справи, а саме, протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 760894 від 01 вересня 2026 року, де роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, викладено суть правопорушення, з яким  ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноруч проставлений підпис.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. 
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів. 
Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. 
Згідно з п. 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1. 
Відповідно до ч.1 ст.35 Закону № 580-VIII, поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. 
Так, у судовому засіданні було досліджено DVD+R диск з відеозаписами, який долучено працівниками поліції до матеріалів справи, в яких зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу, а саме, скутера «Honda Dio». Працівники поліції повідомили водію, як пізніше встановлено ОСОБА_1 , що т/з під його керуванням зупинили, оскільки до них поступила інформація, що він керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. На запитання поліцейського куди він їде, ОСОБА_1 відповів, що їде додому з с. Підзамочок у с. Ріпинці. На запитання працівника поліції чи він вживав спиртне, водій ствердно відповів, що вживав. На вимогу п. 2.5 ПДР України водію запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що останній погодився, пройшов такий, результат тесту позитивний – 3,69 проміле. З результатом огляду на місці зупинки останній погодився, в медичний заклад їхати відмовився. Факту керування транспортним засобом і його рух перед складанням протоколу про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 не заперечував, дії працівників поліції не оскаржував.
Відтак, відеозаписи детально відтворюють події та їх послідовність, відповідають фактичним обставинам справи та приймаються судом в якості доказів.
За даними постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7815156 від 01.09.2026 на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що він 01.09.2026 о 18.20 год. в с. Язловець по вул. Вірменська, 2 керував транспортним засобом не маючи права керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР України. 
Згідно долученого до матеріалів справи результату тестування на алкоголь, проведеного 01 вересня 2026 року о 18.38 год., показник приладу «Drager 6810» після проведення тесту у видихуваному повітрі ОСОБА_1 має цифрове значення 3.69 ‰ (проміле) алкоголю. 
Як слідує з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з виявленими в нього ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, у графі акту «результати огляду на стан сп`яніння» зазначено - «3,69 проміле», у графі «з результатом згоден» ОСОБА_1 проставлено підпис. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, що стверджується направленням поліцейського СРПП ВП № 2 Хробака М., адресованого КНП «Бучацька міська лікарня» 01.09.2026.
Як убачається з рапорту ст. інспектора-чергового ВП № 2 (м. Бучач) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області Табачака В.І. від 01.09.2026, 01.09.2026 о 18.29 год. надійшло анонімне повідомлення про те, що за адресою в с. Язловець Чортківського району, на скутері по центральній дорозі їздить невідомий чоловік, який, ймовірно, перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Виїздом на місце події працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Драгер 6810», результат тесту – 3,69 проміле. З результатом водій згідний, в медичний заклад їхати не бажав. Факт керування транспортним засобом та вживання спиртних напоїв визнав, від керування т/з відсторонений. На ОСОБА_1 складено адміністративну постанову за ч. 2 ст. 126 КУпАП та адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Відповідно до п 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Наведеними письмовими доказами, достовірність яких у суду не викликає сумнівів, у повній мірі стверджується вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При вирішенні питання щодо можливості застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд звертає увагу на таке.
Згідно довідки 120719-2026 від 04.09.2026, виданої відділенням поліції № 2 Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель с. Ріпинці Чортківського району Тернопільської області, згідно інформаційно-аналітичної системи ІТС ІПН, посвідчення водія не отримував. 
Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 – 279-8 цього Кодексу.
Санкцією частини 1статті 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Слід зазначити, що стаття 30 КУпАП не перешкоджає застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія на право керування транспортними засобами.
Внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею Правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.
Позбавляючи права мати посвідчення водія на право керування транспортними засобами як офіційного документу, що підтверджує спеціальний статус його власника, а саме права керувати транспортними засобами навіть у випадках, коли особа на час вчинення адміністративного правопорушення офіційно не отримала посвідчення водія, однак здійснювала керування транспортним засобом, законодавець таким чином позбавляє особу можливості реалізації такого права у законний спосіб на певний строк у подальшому, що, в даному випадку, узгоджується з положеннями ст.ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті адміністративного стягнення, передбаченій ст. 23 КУпАП. Особливої уваги набуває досягнення мети стягнення щодо запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень як правопорушником, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.
При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши в передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність порушення ПДР в такому випадку є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в такому разі набуває особливого значення (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі №702/301/20).
У своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. The United Kingdom), заяви №15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».
Аналізуючи досліджені під час розгляду справи докази вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 

Згідно ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
При розгляді заяви суд враховує, що положеннями КУпАП не визначено можливості та порядку розстрочення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, а можливе лише відстрочення сплати штрафу. Так, відповідно до ч. 2 ст. 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.
Разом з тим, порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, а також усі питання пов`язані з таким виконанням, регулюються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.
За даними довідки АТ «Ощадбанк» № 77 від 08.09.2026, на ім`я ОСОБА_1 відкрито кредитний картковий рахунок на суму 23885,75 грн. Станом на 08.09.2026 кредит використано в повному обсязі, залишок заборгованості становить 24347,63 грн.
Згідно довідки про розмір сплачених аліментів за № 21724/13606 від 09.09.2026, виданої Бучацьким відділом ДВС у Чортківському районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Українп, станом на 09.09.2026 заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів становить 12600,00 грн.
Враховуючи майнове становище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а також розмір штрафу, встановленого санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, який призначається судом як адміністративне стягнення, та який, в свою чергу, є достатньо великим в порівнянні із встановленою в Україні мінімальною заробітною платою, суд вважає за доцільне розстрочити виплату штрафу, накладеного на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в розмірі 17000 грн, встановивши сплату штрафу щомісячними платежами по 1700,00 грн на строк 10 календарних місяців, починаючи з вересня 2026 року.
У відповідності до ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір. 
На підставі ч.1 ст.130 КУпАП та керуючись ст.ст. 9, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір» -
ПОСТАНОВИВ:
Визнати винуватим  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнути із ОСОБА_1  судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. 
Розстрочити ОСОБА_1  виплату суми штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, строком на 10 (десять) місяців зі сплатою ОСОБА_1  рівними частинами по 1700 (одна тисяча сімсот) грн 00 коп. щомісячно до 25 числа кожного місяця, починаючи з вересня 2026 року і до повної сплати присудженої суми штрафу.
Попередити ОСОБА_1 , що у разі несплати чергового платежу, постанова про накладення адміністративного стягнення буде направлена до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна для примусового виконання та стягнення несплаченої суми штрафу в подвійному розмірі, а також витрат на облік зазначених правопорушень (стаття 308 КУпАП).
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Апеляційна скарга може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя         І.  І.  Тхорик