УКРАЇНА
Справа № 196/853/23
№ провадження 2/196/9/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року с-ще Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Бабічевої Л.П.,
за участю секретаря судового засідання Шевченко Т.І., Кузнецової Г.С.,

учасники справи та представники учасників справи: 
прокурори Дніпропетровської обласної прокуратури - Риженко Вікторія Олегівна, Міщук Наталія Павлівна, Бурлаченко Оксана Леонідівна (в режимі відеоконференції),
представники позивача Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області - Дружко Валерій Володимирович, ОСОБА_1 , 
відповідач ОСОБА_2 ,
представник відповідача - адвокат Яковенко Ярослав Борисович,
відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області,
представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області - Міссон Денис Вікторович (у режимі відеоконференції),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Фермерське Господарство "КАТРУСЯ 54", 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду с-ща Царичанка в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та зобов`язання повернути земельні ділянки, - 

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та зобов`язання повернути земельні ділянки.
Позов обґрунтовано тим, що між ним та Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області укладено наступні договори оренди:
- договір оренди землі від 03.02.2021 щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з кадастровим номером 1225685000:01:003:0001, загальною площею 21,4347 га;
- договір оренди землі від 29.01.2021 щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з кадастровим номером 1225685000:01:005:0326, загальною площею 15,3208 га;
- договір оренди землі від 29.01.2021 щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з кадастровим номером 1225685000:01:005:0228, загальною площею 22,2504 га;
- договір оренди землі від 03.02.2021 щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з кадастровим номером 1225685000:01:003:0002, загальною площею 88,3496 га;
- договір оренди землі від 29.01.2021 щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з кадастровим номером 1225685000:01:002:0380, загальною площею 25,1597 га;
- договір оренди землі від 29.01.2021 щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з кадастровим номером 1225685000:01:003:0004, загальною площею 41,9051 га;
- договір оренди землі від 01.02.2021 щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з кадастровим номером 1225685000:01:003:0026, загальною площею 81,9088 га.
Договори оренди землі зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Вказані земельні ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 189,7382 га, розташовані на території Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області.
Зміст укладених договорів оренди містить ідентичні умови, згідно яких строк оренди земельних ділянок становить 49 років (п.3.1), розмір орендної плати становить 0,3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п.4.1).
Відповідно до пунктів 5.1., 5.2. та 5.3. спірних договорів оренди земельні ділянки передані в оренду для сінокосіння та випасання худоби, цільове призначення земельних ділянок за КВЦПЗ 01.08, орендар зобов`язується використовувати їх відповідно до умов договорів та вимог чинного законодавства.
Обмеження у використанні земельної ділянки встановлені п.п. 9.1, 9.4.4 договорів, за змістом яких передбачено використання земельних ділянок у відповідності із цільовим призначення згідно з цим Договором та вимогами чинного законодавства.
Відповідач ОСОБА_2 не має статусу фізичної особи - підприємця, зареєстрований та проживає у місті Дніпро, до теперішнього часу вказані земельні ділянки за цільовим призначенням не використовує, худобу на спірних землях не випасає.
У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відомості щодо наявності у нього власності на території Могилівської ОТГ відсутні.
За інформацією Головного управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області та Державного підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» згідно з даними Єдиного державного реєстру тварин за ОСОБА_2 сільськогосподарських тварин не зареєстровано.
Вказані факти свідчать про те, що звертаючись до Головного управління Держгеокадастра у Дніпропетровській області з клопотаннями про надання дозволу на відведення земельних ділянок пасовищ дійсна воля ОСОБА_2 була спрямована не здійснення випасання худоби та сінокосіння, а на отримання у володіння державні земельні ділянки сільськогосподарського призначення поза процедурою земельних торгів, а договори оренди земельних ділянок укладені ним без реальної мети настання передбачених ними наслідків.
На території Могилівської сільської ради Дніпровського району щодо всіх 12 земельних ділянок, площею 189,7382 га, за заявою ОСОБА_2 змінено вид сільськогосподарського використання з пасовищ на ріллю, 6 земельних ділянок площею 96,785 га на території Могилівської сільської ради вже розорано, що підтверджено актом перевірки № 761-ДК/803/АП/09/01/-21 від 06.07.2021, проведеної державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання земельного законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Дніпропетровській області.
При цьому, зміна відбулася на підставі проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, які не були погодженні жодним органом та за якими зроблено висновки, що земельні ділянки придатні для вирощування сільськогосподарських культур, а саме: озимої пшениці, ячменю, цукрового буряка, кукурудзи, соняшника.
Зміна виду угідь ОСОБА_2 з пасовищ на ріллю фактично призвела до зміни виду цільового призначення земельних ділянок, оскільки розорені земельні ділянки неможливо використовувати для сінокосіння та випасання худоби та порушення інтересів територіальних громад.
Актами самоврядного контролю від 13.12.2022 р. Могилівською сільською радою зафіксовано, що частина спірних земельних ділянок розорані, використовуються ОСОБА_2 як рілля, тобто без зміни категорії цільового призначення земельної ділянки, однак, з порушенням (зміною) виду її цільового використання в межах однієї категорії. 
Зазначене є порушенням п.п. 5.1, 5.2, 5.3, 9.1, 9.4.4. договорів оренди та вимог ст.96 Земельного кодексу України.
Згідно Додатку 4 «Перелік угідь згідно з Класифікацією видів земельних угідь (КВЗУ)» до Порядку ведення Державного земельного кадастру від 17.10.2012 р. №1051 до ділянок ріллі (група «001» підгрупа «01») включаються сільськогосподарські угіддя, які систематично обробляються і використовуються під посіви сільськогосподарських культур, включаючи посіви багаторічних трав, а також чисті пари (ГОСТ 26640-85) та парники, оранжереї і теплиці До ділянок ріллі не належать сіножаті і пасовища, що розорані з метою їх докорінного поліпшення і використовуються постійно під трав`яними кормовими культурами для сінокосіння та випасання худоби.
У той же час, зазначеним переліком пасовища віднесено до групи угідь «002» підгрупи «02» та визначено, що пасовища включають сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для випасання худоби (ГОСТ 26640-85); рівномірно вкриті деревинною та чагарниковою рослинністю площею до 20 відсотків ділянки.
Відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженого Наказом держаного комітету України із земельних ресурсів 23.07.2010 р. №548, зареєстрований в МЮУ 01.11.2010 р. за №1011/18306 за кодом 01.08 визначені землі сільськогосподарського призначення для сінокосіння і випасання худоби.
Таким чином, оскільки спірні земельні ділянки є пасовищем, то їх використання у спосіб розорювання та засівання будь-якими сільськогосподарськими культурами суперечить її правовому режиму та конкретному цільовому призначенню.
За інформацією Могилівської сільської ради Дніпровського району ОСОБА_2 за 2022 рік сплатив орендну плату у розмірі 17 282,14 грн. за земельні ділянки загальною площею 189,7382 га, у той час як відповідно до регуляторних рішень Могилівської сільської ради на 2021-2022 встановлено ставку орендної плати за землі вказаної категорії у розмірі від 3% до 7%, що становило б від 172 до 402 тис. грн. щорічно. 
Статтею 203 ЦК України визначено вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5).
Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним.
Згідно з ч.3 ст.228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. 
Так, ОСОБА_2 , за відсутності у нього худоби та проживання ним у місті Дніпро, об`єктивно розуміючи положення ст. 34 ЗК України, усвідомлював відсутність у нього права на набуття в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для випасання худоби та сінокосіння, маючи намір на заволодіння у користування державними земельним ділянками сільськогосподарського призначення значною площею поза процедурою земельних торгів на тривалий строк з мінімальною сумою орендної плати (0,3% нормативної грошової оцінки), відповідач свідомо використав спрощений механізм набуття права оренди, передбачений державою для підтримки мешканців сільської місцевості та забезпечення можливості розвитку їх домашніх господарств, з метою подальшої передачі цих земель у суборенду юридичним особам, які відповідно закону не мають права на користування ними, та їх розорення.
Таким чином, ОСОБА_2 введено державу в оману щодо дійсної волі використання вказаних земельних ділянок як рілля без мети випасання худоби та сінокосіння, що спотворює саму суть наданого громадянам України права орендувати за спрощеною процедурою земельні ділянки для сінокосіння та випасання худоби та порушує права інших громадян, які позбавилися можливості випасати свою худобу.
Зазначене беззаперечно суперечить інтересам держави і суспільства, що є підставою для визнання цих правочинів недійсними.
У свою чергу ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України прямо передбачений такий спосіб захисту права власності на землю як визнання угоди недійсною.
Статтею 131 Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
У зв`язку з внесенням Законом України № 1423-IX від 28.04.2021 змін до Земельного кодексу України, відповідно до п.п. «а» п. 24 Розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України, з дня набрання чинності цим пунктом (27.05.2021) землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук) та земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення.
Таким чином, власником та розпорядником земельних ділянок, розташованих за межами населеного пункту, на теперішній час є саме Могилівська сільська рада Дніпровського району.
Зважаючи на викладене, оскаржуваними діями, на даний час, порушено інтереси держави в особі Могилівської сільської ради Дніпровського району, як власника та розпорядника земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів у її межах.
Таким чином, з 27.05.2021 ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області позбавлене права на розпорядження вказаними вище земельними ділянками, а таким правом, відповідно до вищезазначених положень законодавства на відповідній території наділена саме Могилівська сільська рада Дніпровського району.
У постанові від 26.05.2020 р. у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Незважаючи на те, що Могилівській сільській раді Дніпровського району про встановлені порушення було відомо ще з моменту передачі земель сільськогосподарського призначення з державної у комунальну власність за актами приймання-передачі, жодних заходів, спрямованих на захист та відновлення порушеного права сільською та селищною радами вжито не було.
Про встановлені порушення інтересів держави Дніпропетровська обласна прокуратура проінформувала Могилівську сільську раду Дніпровського району листами №15/1-1217 вих-22 від 02.12.2022, №15/1-473 вих-23 від 07.04.2023, №15/1-824 вих-23 від 21.06.2023.
Проте, згідно із відповідями Могилівської сільської ради Дніпровського району від 14.04.2023 №330/2-9, від 21.06.2023 №1073/2-9 заходи, в тому числі претензійно-позовні, направлені на витребування спірних земельних ділянок не вживались.
Тому, враховуючи викладене, позивач просить:
- визнати недійсними договори оренди землі від 15.01.2021 №14/57-21-ДО, від 15.01.2021 №17/57-21-ДО, від 15.01.2021 №16/57-21-ДО, від 19.01.2021 №19/57-21-ДО, від 30.12.2020 №135/57-20-ДО, від 30.12.2020 №136/57-20-ДО, від 30.12.2020 №128/57-20-ДО, від 30.12.2020 №134/57-20-ДО, від 15.01.2021 №15/57-21-ДО, від 15.01.2021 №13/57-21-ДО, від 15.01.2021 №12/57-21-ДО, від 15.01.2021 №11/57-21-ДО, які укладені між Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області та ОСОБА_2 , 
- зобов`язати ОСОБА_2 повернути Могилівській сільській раді Дніпровського району Дніпропетровської області земельні ділянки сільськогосподарського призначення: площею 7,5765 га, кадастровий номер 1225684000:02:004:0219; площею 6,3 га, кадастровий номер 1225684000:02:004:0221; площею 10,83 га, кадастровий номер 1225681300:02:002:0222; площею 25,6201 га, кадастровий номер 1225684000:01:001:0239; площею 7,5765 га, кадастровий номер 1225684000:01:002:0465; площею 33,9636 га, кадастровий номер 1225684000:02:003:0466; площею 15,3206 га, кадастровий номер 1225684000:01:002:0467; площею 18,5166 га, кадастровий номер 1225684000:01:002:0468; площею 11,6634 га, кадастровий номер 1225684000:01:002:0470; площею 6,3962 га, кадастровий номер 1225684000:01:002:0473; площею 33,5580 га, кадастровий номер 1225684000:01:002:0474; площею 12,0670 га, кадастровий номер 1225684000:02:003:0483.
Також просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (т.2 а.с. 82).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (т.4 а.с.158).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО "КАТРУСЯ 54" (т.5 а.с. 151-153).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2025 року визнано обов`язковою особисту участь у судовому засіданні представника позивача - Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області (т.6 а.с. 40).

Відповідачем - Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача Міссон Д.В. просить
відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на те, що між ОСОБА_2 та Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області укладено договори оренди землі щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: 1225684000:02:004:0219, 1225684000:02:004:0221, 1225681300:02:002:0222,1225684000:01:001:0239, 1225684000:01:002:0465,1225684000:02:003:0466, 1225684000:01:002:0467, 1225684000:01:002:0468, 1225684000:01:002:0470,1225684000:01:002:0473, 1225684000:01:002:0474, 1225684000:02:003:0483.
Відповідно до ст. 34 Земельного кодексу України громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Вимоги Земельного кодексу України не місять обов`язкової умови для отримання в оренду спірних земельних ділянок та подальше їх використання на умовах оренди, реєстрації як фізичної особи – підприємця. Земельний кодекс України, передбачає можливість отримання земельних ділянок в оренду для сінокосіння на випасання худоби лише громадянам. Жодних обмежень у площі земельних ділянок під час передачі їх в оренду не передбачено.
Право ОСОБА_2 на передачу спірних земельних ділянок у суборенду передбачено Договорами оренди землі.
Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачено повноважень органів місцевого самоврядування та посадових осіб місцевого самоврядування з питання обстеження земельних ділянок.
Виключно державні інспектори Держгеокадастру та Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області можуть здійснювати заходи державного контролю за додержанням земельного законодавства на території Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області та складати за їх результатами відповідні матеріали.
При цьому Держгеокадастр та Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області жодного разу не встановлювали факт порушення вимог земельного законодавства під час використання земельних ділянок на території Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області з боку ОСОБА_2 .
Вважає, що посилання прокурора на Акт перевірки №761-ДК/803/АП/09/01/-21, від 06.07.2021, проведеної державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земельного законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, не є належним доказом порушень вимог законодавства та умов договору з боку ОСОБА_2 , оскільки за результатами висновків експерта, вина ОСОБА_2 , як орендаря земельних ділянок, не встановлена.
Прокурором не наведено жодних доказів щодо порушень вимог законодавства та умов договору ОСОБА_2 .
Що стосується позбавлення можливості територіальних громад користування пасовищами та випасання на них худоби.
Відповідно до ч.2 ст.34 Земельного кодексу України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.
Слід зазначити, що жодна територіальна громада таким правом не скористалась та не зверталась до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, що виключає довід прокурора про порушення прав територіальних громад.
Окрім цього, вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту свого права. Виходячи зі змісту позовної заяви Дніпропетровська обласна прокуратура описує підстави для розірвання договорів, а не визнання їх недійсними (т.2 а.с. 86-95).

Заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Савенко О.А. подав до суду відповідь на відзив, у якій посилається на те, що відповідачем ОСОБА_2 введено державу в оману щодо дійсної волі використання вказаних земельних ділянок як рілля без мети випасання худоби та сінокосіння, що спотворює саму суть наданого громадянам України права орендувати за спрощеною процедурою земельні ділянки для сінокосіння та випасання худоби та порушує права інших громадян, які позбавилися можливості випасати свою худобу. Зазначене беззаперечно суперечить інтересам держави і суспільства, що є підставою для визнання цих правочинів недійсними. 
ОСОБА_2 до теперішнього часу вказані земельні ділянки за цільовим призначенням не використовує, худобу на спірних землях не випасає. За заявою ОСОБА_2 змінено вид земельних угідь сільськогосподарського використання з пасовища на ріллю.
ОСОБА_2 , за відсутності у нього худоби та проживання ним у місті Дніпро, об`єктивно розуміючи положення ст. 34 Земельного кодексу України усвідомлював відсутність у нього права на набуття в оренду 12 земельних ділянок сільськогосподарського призначення, площею 189,7382 га, на території Могилівської сільської територіальної громади Царичанського району для випасання худоби та сінокосіння.
Проте, маючи умисел на заволодіння у користування державними земельним ділянками сільськогосподарського призначення значною площею поза процедурою земельних торгів на тривалий строк з мінімальною сумою орендної плати (0,3% нормативної грошової оцінки), ОСОБА_2 умисно та свідомо використав спрощений механізм набуття права оренди, передбачений державою для підтримки мешканців сільської місцевості та забезпечення можливості розвитку їх домашніх господарств, з метою подальшої передачі цих земель у суборенду юридичним особам, які відповідно закону не мають права на користування ними, для їх розорення та використання для вирощування сільськогосподарських культур.
У свою чергу ч.3 ст. 228 ЦК України передбачено, якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Просить задовольнити позов у повному обсязі (т.3 а.с. 38-48).

У судовому засіданні прокурори Дніпропетровської обласної прокуратури - Риженко В.О., Міщук Н.П., Бурлаченко О.Л. (у режимі відеоконференції) позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові, просили позов задовольнити у повному обсязі.
Представники позивача Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області - Смоляга О.Г., Дружко В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі. Також представник позивача Дружко В.В. пояснив, що відповідач ОСОБА_2 не використовує земельні ділянки для випасання худоби. Останній передав земельні ділянки у суборенду ФГ "КАТРУСЯ 54" неправомірно. Порушуються інтереси територіальної громади, оскільки громада не може користуватись земельними ділянками, орендна плата не сплачується у передбаченому розмірі, як за використання ріллі, за 2023 р. – 2025 р.р. орендна плата не сплачена. 
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні участі не приймав. Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Яковенко Я.Б. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення та просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Пояснив, що ОСОБА_2 не використовує земельні ділянки не за цільовим призначенням, земельні ділянки не розорював. ОСОБА_2 подав відповідні документи до Держгеокадастру щодо покращення якості землі, було виготовлено відповідний паспорт, внаслідок чого Держегоакадстром внесені зміни щодо виду угідь на ріллю. Однак, відповідач не використовував земельні ділянки, як ріллю.
У подальшому у судове засідання представник відповідача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (т.6 а.с. 187-188). 
Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області - Міссон Д.В. (в режимі відеоконференції) у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення з підстав, викладених у відзиві. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 
Представник третьої особи Фермерського Господарства "КАТРУСЯ 54" у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином (т.6 а.с. 191, 201-202). 

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав. 
Судом встановлено, що 30 грудня 2020 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області (Орендодавець за договором) та відповідачем ОСОБА_2 (Орендар за договором) було укладено договори оренди землі (далі – договори), відповідно до умов яких Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності для сінокосіння та випасання худоби, загальною площею 7,9262 га, кадастровий номер 1225684000:01:002:0465; площею 33,9636 га, кадастровий номер 1225684000:02:003:0466; площею 15,3206 га, кадастровий номер 1225684000:01:002:0467; площею 18,5166 га, кадастровий номер 1225684000:01:002:0468, які знаходяться на території Новопідкрязької сільської ради Дніпропетровської області (т.1 а.с.138-161, т.2 а.с.110-115, 122-139).
15 січня 2021 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області (Орендодавець за договором) та відповідачем ОСОБА_2 (Орендар за договором) було укладено договори оренди землі (далі – договори), відповідно до умов яких Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності для сінокосіння та випасання худоби, загальною площею 7,5765 га, кадастровий номер 1225684000:02:004:0219; площею 6,3 га, кадастровий номер 1225684000:02:004:0221; площею 10,83 га, кадастровий номер 1225681300:02:002:0222; площею 11,6634 га, кадастровий номер 1225684000:01:002:0470; площею 6,3962 га, кадастровий номер 1225684000:01:002:0473; площею 33,5580 га, кадастровий номер 1225684000:01:002:0474; площею 12,0670 га, кадастровий номер 1225684000:02:003:0483, які знаходяться на території Новопідкрязької сільської ради Дніпропетровської області (т.1 а.с.114-131, 162-185, т.2 а.с. 104-109, 116-121, 140-169). 
Також 19 січня 2021 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області (Орендодавець за договором) та відповідачем ОСОБА_2 (Орендар за договором) було укладено договори оренди землі (далі – договір), відповідно до умов якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення державної власності для сінокосіння та випасання худоби, загальною площею 25,6201 га, кадастровий номер 1225684000:01:001:0239, яка знаходиться на території Новопідкрязької сільської ради Дніпропетровської області (т.1 а.с.132-137, т.2 а.с. 98-103).
У вищевказаних договорах оренди землі сторони домовилися про те, що:
- договір укладено на строк 49 років (пункт 3.1. договорів);
- земельна ділянка за Договором оренди вважається переданою орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди на неї в установленому законом порядку (пункт 6.2. договорів);
- орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі (в національній валюті України - гривня). Орендна плата на рік встановлюється відповідно до Розділу XII Податкового кодексу України в розмірі 0,3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Розмір орендної плати становить 703,92 грн. за рік (пункт 4.1. договорів);
- орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі на розрахунковий рахунок Новопідкрязької сільської ради (Могилівської об`єднаної територіальної громади): за перший рік – у тридцятиденний строк після підписання договору оренди, починаючи з наступного року – відповідно до Податкового кодексу України (пункт 4.3. договорів);
- орендар зобов`язався сплатити у тридцятиденний строк з дня підписання договору річну орендну плату за користування земельною ділянкою (пункт 9.4. договорів);
- земельна ділянка передається в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності для іншого сільськогосподарського призначення на території Новопідкрязької сільської ради (пункт 5.1. договорів);
- цільове призначення земельної ділянки: за КВЦПЗ - код 01.08: для сінокосіння і випасання худоби (пункт 5.2. договорів);
- орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства (пункт 5.3. договорів);
- орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки у відповідності із цільовим призначенням згідно з договором (пункт 9.1. договорів);
- орендар має право передавати земельну ділянку в суборенду без згоди орендодавця у відповідності до статті 8 Закону України «Про оренду землі» (пункт 9.3. договорів);
- орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням відповідно до мети, визначеної у п. 1.1., 5.2., 5.3. договору, дотримуючись при цьому вимог чинного земельного й екологічного законодавства, державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі (пункт 9.4. договорів);
- дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених цим договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених чинним законодавством України; за пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, згідно пунктів 1.1, 5.2, 5.3 даного договору, а також з інших підстав, визначених законом (пункт 12.3. договорів).
З приводу укладення вищевказаних договорів оренди землі відповідач ОСОБА_2 звертався до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із заявами від 11 рудня 2020 року з проханням затвердити розробку документації із землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок в оренду для сінокосіння та випасання худоби за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, які знаходяться на території Новопідкрязької сілької ради Дніпропетровської області із земель державної власності на передати їх в оренду. Вказані заяви були прийняті 17.12.2020 р. Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області (т.2 а.с.170-181). 
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_2 зареєстровано право оренди земельних ділянок, а саме, 21.01.2021 р. зареєстровано право оренди щодо земельної ділянки кадастровий номер 1225684000:01:001:0239, 21.01.2021 р. - щодо земельної ділянки кадастровий номер 1225681300:02:002:0222, 21.01.2021 р. - щодо земельної ділянки кадастровий номер 1225684000:02:004:0219, 21.01.2021 р. - щодо земельної ділянки кадастровий номер 1225684000:01:002:0470, 21.01.2021 р. - щодо земельної ділянки кадастровий номер 1225684000:02:003:0483, 21.01.2021 р. - щодо земельної ділянки кадастровий номер 1225684000:02:004:0221, 21.01.2021 р. - щодо земельної ділянки кадастровий номер 1225684000:01:002:0468, 21.01.2021 р. - щодо земельної ділянки кадастровий номер 1225684000:01:002:0467, 21.01.2021 р. - щодо земельної ділянки кадастровий номер 1225684000:02:003:0466, 21.01.2021 р. - щодо земельної ділянки кадастровий номер 1225684000:01:002:0465, 21.01.2021 р. - щодо земельної ділянки кадастровий номер 1225684000:01:002:0473, 21.01.2021 р. - щодо земельної ділянки кадастровий номер 1225684000:01:002:0474 (т.2 а.с. 10-69).
У зв`язку з набранням чинності Законом України від 28.04.2021 р. № 1423-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» право державної власності на вищевказані земельні ділянки перейшло у комунальну власність.
Рішеннями Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області прийнято у комунальну власність Могилівської сільської ради земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, зокрема, спірні земельні ділянки.
Відповідно до ЗУ «Про добровільне об`єднання територіальних громад» було об`єднано територіальну громаду с. Новопідкряж, с.Могилів в Могилівську територіальну громаду, землі с.Новопідкряж відносяться до земель Могилівської територіальної громади (т.3 а.с.195-202). Вказана обставина визнана та не заперечується сторонами.
14.07.2021 р., 29.07.2021 р. та 31.01.2024 р. державним реєстратором виконкому Могилівської сільської ради Кравець Р.А. на підставі рішення Могилівської сільської ради №408-09/VIII від 09.06.2021 р., рішення Могилівської сільської ради №536-11/VIII від 15.07.2021 р. та рішення Могилівської сільської ради №1740-26/VIII від 28.08.2023 р. здійснено державну реєстрацію права комунальної власності на земельні ділянки з вищезазначеними кадастровими номерами, власником зазначено Могилівську сільську раду, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (т.3 а.с. 140-165, 169-193).
Згідно листа Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області від 15.06.2023 р. та листа Державного підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» від 23.06.2023 р., у Єдиному державному реєстрі тварин відсутня інформація щодо ідентифікованих та зареєстрованих сільськогосподарських тварин за фізичною особою або фізичною особою – підприємцем ОСОБА_2 , останній не зареєстрований у Реєстрі як власник тварин (т.1 а.с. 100-101).
З акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом – земельної ділянки від 06.07.2021 р. №761-ДК/803/АП/09/01/-21, складеного інспектором Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, вбачається, що була проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства стосовно, зокрема, земельних ділянок, які надані в оренду відповідачу на підставі спірних договорів. У результаті перевірки було виявлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами - 1225684000:02:004:0219, 1225684000:02:004:0221, 1225684000:01:002:0470, 1225684000:01:002:0473, 1225684000:02:003:0483, використовуються для ведення особистого селянського господарства за відсутності відповідного рішення про їх передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо них, інші земельні ділянки, які є предметом спірних договорів оренди, не використовуються, слідів обробітку не виявлено ( т.1 а.с. 78-95). 
З витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.05.2021 р.. від 27.05.2021 р. з кадастровими номерами: 1225684000:02:004:0219, 1225684000:02:004:0221, 1225681300:02:002:0222,1225684000:01:001:0239, 1225684000:01:002:0465,1225684000:02:003:0466, 1225684000:01:002:0467, 1225684000:01:002:0468, 1225684000:01:002:0470,1225684000:01:002:0473, 1225684000:01:002:0474, 1225684000:02:003:0483 вбачається, що цільове призначення земельних ділянок : «01.08 Для сінокосіння і випасання худоби», згідно експлікації земельних угідь земельні ділянки належать до ріллі (т. 4 а.с. 7-66, 73-108). 
Отже, з вищевказаних витягів вбачається, що спірні земельні ділянки станом на травень 2021 року відносяться до ріллі. 
Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що відповідач  ОСОБА_2 подав відповідні документи до Держгеокадастру щодо покращення якості землі, було виготовлено відповідний паспорт, внаслідок чого Держегоакадстром внесені зміни щодо виду угідь на ріллю. Однак, ОСОБА_2 не використовує земельні ділянки, як ріллю.
Згідно ставок орендної плати за землю на 2021 рік, затверджених рішенням Могилівської сільської ради №1104-61/VII від 23.06.2020 р., встановлені наступні ставки орендної плати у відсотках: рілля - 7,0 %; сінокоси - 7,0 %; пасовища, багаторічні насадження, меліоративні землі - 3,0% (т.6 а.с. 59).
17 березня 2024 року між відповідачем ОСОБА_2 (Орендодавець за договором) та третьою особою Фермерським Господарством "КАТРУСЯ 54" (Суборендар за договором) було укладено договори суборенди землі, предметом яких є вищезазначені спірні земельні ділянки, відповідно до умов яких Орендодавець надає, а Суборендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки із земель сільськогосподарського призначення для сільськогосподарських потреб, які знаходяться на території Новопідкрязької сільської ради Дніпропетровської області (т.5 а.с. 57-127, т.6 а.с. 29-31), що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (т.5 а.с. 5-46) та відповідями від 20.05.2025 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.5 а.с. 197-222). 
У договорах суборенди зокрема зазначено:
- договори суборенди укладаються терміном (строком) на 1 календарний рік з моменту підписання (п.3.1. договорів);
- цільове призначення земельних ділянок – для сільськогосподарських потреб (п.5.2 договорів);
З наданої у судовому засіданні представником відповідача Червяченко В.О. копії договору суборенди землі №1-2025 від 19 березня 2025 року вбачається, що між відповідачем ОСОБА_2 (Орендодавець за договором) та третьою особою Фермерським Господарством "КАТРУСЯ 54" (Суборендар за договором) було укладено договір суборенди землі, зокрема, щодо спірних земельних ділянок, відповідно до умов яких Орендодавець надає, а Суборендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності для сільськогосподарських потреб, які знаходяться на території Новопідкрязької сільської ради Дніпропетровської області. Згідно п.3.1 договір суборенди укладено терміном (строком) на 1 календарний рік з моменту підписання (т.6 а.с. 32-34).
Крім того, 20 березня 2026 року між відповідачем ОСОБА_2 (Орендодавцем) та третьою особою у справі Фермерським Господарством "КАТРУСЯ 54" (Суборендар) було укладено договори суборенди (піднайму) вищезазначених спірних земельних ділянок строком до 20.03.2027 р., що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.6 а.с. 204-229). 
Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання недійсними спірних договорів оренди землі, суд доходить такого. 
Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону "Про оренду землі").
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону "Про оренду землі").
Згідно з ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, зокрема, землі сільськогосподарського призначення.
У ч.3 ст. 19 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення.
Згідно ч.5 ст. 20 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час укладення договорів оренди землі), земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу.
За цільовим призначенням землі України поділяються на категорії. Однією з таких категорій є землі сільськогосподарського призначення. У межах кожної категорії земель виділяються види використання земельної ділянки, які визначаються її власником або користувачем самостійно, крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони (дія норми на момент укладення договору). Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених ст.31, 33-37 ЗК України (правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 925/929/19).
Відповідно до ч.2 ст. 22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).
Згідно з ч.3 ст. 22 Земельного кодексу України (у редакції, на час укладення договорів оренди землі) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Відповідно до Переліку угідь згідно з Класифікацією видів земельних угідь, що затверджений Постановою КМУ «Про порядок ведення державного земельного кадастру» №1051 від 17.10.2012 до групи « 001» належить рілля.
Цим же переліком визначено, що рілля - це група, яка включає сільськогосподарські угіддя, які систематично обробляються і використовуються під посіви сільськогосподарських культур, включаючи посіви багаторічних трав, а також чисті пари (ГОСТ 26640-85) та парники, оранжереї і теплиці. До ділянок ріллі не належать сіножаті і пасовища, що розорані з метою їх докорінного поліпшення і використовуються постійно під трав`яними кормовими культурами для сінокосіння та випасання худоби, а також міжряддя садів, які використовуються під посіви.
Зазначеним переліком пасовища віднесено до групи угідь « 002 02» та визначено, що підгрупа пасовища включає сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для випасання худоби (ГОСТ 26640-85); рівномірно вкриті деревинною та чагарниковою рослинністю площею до 20 відсотків ділянки.
Відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженого Наказом Держаного комітету України із земельних ресурсів 23.07.2010 №548, зареєстрований в МЮУ 01.11.2010 за №1011/18306 за кодом 01.08 визначені землі сільськогосподарського призначення для сінокосіння і випасання худоби.
Отже, зазначені норми права розрізняють категорії земель за їх цільовим призначенням та види використання земельної ділянки в межах кожної категорії земель. Зміна цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення на іншу категорію цільового призначення здійснюється за погодженими проектами землеустрою щодо їх відведення. При цьому такої процедури для зміни виду використання земельної ділянки без зміни її категорії цільового призначення (землі сільськогосподарського призначення) чинним законодавством не передбачено (пункт 37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі у справі № 925/929/19 (провадження № 12-11гс21).
Разом із тим користувачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення повинні використовувати такі земельні ділянки відповідно до того виду використання, за яким ці земельні ділянки були передані їм власником.
За приписами ч. 5 ст. 20, ст.34 ЗК України земельна ділянка для сінокосіння і випасання худоби може використовуватися лише у межах вказаного виду використання.
Згідно з п.п. 2 ч. 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.
Отже, угода може бути визнана недійсною лише з підстав, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною.
У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
В силу припису ст. 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.
Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлений чинним законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Крім того, суд має виходити із того, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами та має бути спрямований на захист порушеного права.
Так, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві викладає зміст (предмет) і підставу позову.
Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача (відповідачів), стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.
Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, що тягнуть за собою певні правові наслідки. Поряд із цим, підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача (відповідачів). Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача (відповідачів) на захист проти позову.
Предметом позову у цій справі є, зокрема, позовна вимога про визнання недійсними договорів оренди землі.
Правовими підставами позову визначено ст.ст. 203, 215, ч.3 ст.228 ЦК України.
Зокрема, прокурор стверджує, що спірні договори оренди суперечать інтересам держави та суспільства. 
Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
На обґрунтування підстав позову в цій справі прокурор послався у позовній заяві саме на укладення оспорюваних договорів оренди з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, тобто нормативно-правовим обґрунтуванням заявленого позову є частина 3 статті 228 Цивільного кодексу України.
Частиною 3 статті 228 Цивільного кодексу України, на яку посилається прокурор у якості нормативно-правового обґрунтування підстав поданого позову, передбачено, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Необхідною умовою для визнання договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, є наявність наміру хоча б у однієї з сторін щодо настання відповідних наслідків. Для прийняття рішення зі спору необхідно встановлювати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського договору, якою із сторін і в якій мірі виконано зобов`язання, а також наявність наміру у кожної із сторін. Наявність такого наміру у сторін (сторони) означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність договору, що укладається, і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків. Намір юридичної особи визначається як намір тієї посадової або іншої фізичної особи, яка підписала договір, маючи на це належні повноваження. За відсутності останніх наявність наміру у юридичної особи не може вважатися встановленою / п.37 постанови ВС від 16 червня 2020 року у справі № 910/6271/17/.
Таким чином, здійснивши правовий аналіз частини 3 статті 228 ЦК України,можна дійти висновку, що ознаками недійсного договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.
Отже, для правильного вирішення спору необхідно встановити, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення договору, якою із сторін і в якій мірі виконано зобов`язання, а також наявність наміру (умислу) у кожної із сторін (абз. 11 пункту 5.2.2 постанови ВС від 20.03.2019 у справі № 922/1391/18).
Наявність такого наміру (умислу) у сторін (сторони) означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків (абз. 12 пункту 5.2.2 постанови ВС від 20.03.2019 у справі № 922/1391/18).
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, прокурор посилається на ті обставини, що відповідач  ОСОБА_2 земельні ділянки за цільовим призначенням не використовує, худобу на спірних землях не випасає, також за заявою ОСОБА_2 змінено вид сільськогосподарського використання з пасовищ на ріллю, 6 земельних ділянок вже розорано та використовуються відповідачем як рілля, що є порушенням умов договорів, статті 96 ЗК України та суперечить правовому режиму земельних ділянок і конкретному цільовому призначенню. Також прокурор зазначає, що відповідач  ОСОБА_2 , який проживає у м.Дніпро та не має худоби, умисно та свідомо використав спрощений механізм набуття права оренди, передбачений державою для підтримки мешканців сільської місцевості та забезпечення можливості розвитку їх домашніх господарств, з метою подальшої передачі цих земель у суборенду юридичним особам, які відповідно закону не мають права на користування ними, для їх розорення та використання для вирощування сільськогосподарських культур. 
Отже, в обґрунтування фактичної підстави позову прокурор посилається на обставини щодо використання відповідачем  ОСОБА_2 земельних ділянок не за цільовим призначенням, порушення відповідачем істотних умов договорів оренди та вимог чинного законодавства. 
Відповідно до вимог статті 141 ЗК України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. 
Частиною першою статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Таким чином, прокурор у позові зазначає обставини та доводить підстави, які згідно вимог чинного законодавства, являються підставами для розірвання договору оренди землі.
Однак, предметом позову не являється вимога про розірвання договорів оренди землі.
Суд же розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках /ч. 1 ст.13 ЦПК України / і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом /ч.3 ст. 12 ЦПК України/.
Щодо доводів прокурора про те, що всупереч положенням ст. 34 ЗК України відповідачем ОСОБА_2 земельні ділянки передано у суборенду юридичній особі, яка відповідно до закону не має права користування ними, то суд не може взяти до уваги такі доводи як підставу для визнання оспорюваних договорів оренди землі недійсними згідно положень ч.3 ст.228 ЦК України.
У постанові від 16 січня 2024 року у справі №905/5/21 Верховний Суд дійшов висновку про те, що передача земельної ділянки в суборенду поза конкурсною процедурою призвела, до порушення правового режиму використання земельної ділянки за межами дозволеної діяльності, яку може (повинен) здійснювати орендар у відповідності до визначеної договором категорії та виду використання земельної ділянки. Така передача кваліфікується як використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, що є істотним порушенням умов договору оренди землі. 
Також суд зазначає, що у цій справі предметом позову не являється оспорювання договорів суборенди землі, т.б. визнання договорів недійсними, розірвання договорів. Таких позовним вимог прокурор не заявляв. 
Та обставина, що відповідач ОСОБА_2 на момент укладення договорів оренди землі не мав худоби не є належним та беззаперечним доказом того, що спірні договори оренди укладено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. При цьому суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено надання в оренду земельної ділянки з цільовим призначенням «для сінокосіння і випасання худоби» лише громадянам, які мають худобу та зареєстровані , як власники тварин, у Єдиному державному реєстрі тварин.
Щодо доводів представника позивача Могилівської сільської ради про несплату відповідачем орендної плати за 2023 р. – 2025 р. та доводів прокурора про те, що орендна плата у 2022 році сплачена у меншому розмірі без урахування ставки орендної плати категорії землі - рілля, то суд не може взяти такі доводи до уваги на обґрунтування підстав для визнання недійсними договорів оренди землі, оскільки предметом позову не є позовні вимоги про стягнення орендної плати чи позовні вимоги про розірвання договорів оренди землі з підстав несплати орендної плати.
Несплата орендної плати чи оплата не в повному обсязі також не являється підставою для визнання недійсними договорів оренди землі на підставі ч.3 ст.228 ЦК України.
Отже, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що сторони оспорюваних договорів усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність цих договорів і суперечність їх мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків. 
Прокурор не довів належними та допустимими доказами у чому конкретно полягала на момент укладення договорів завідомо суперечна інтересам держави і суспільству мета укладення оспорюваних договорів, а також вину сторін у формі умислу.
Таким чином, з наведеного вбачається, що прокурор не позбавлений права звернутися до суду з окремим позовом, визначивши предмет та підстави позову, відмінні від визначених позивачем у даній справі (ч.3 ст. 228 ЦК України).
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог про визнання недійсними договорів оренди землі з урахуванням зазначеної у позові фактичної і правової підстави (ст. 228 ЦК України) та обрання неналежного способу захисту порушеного права.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача ОСОБА_2 повернути земельні ділянки, то такі вимоги є похідними від вимог про визнання недійсними договорів оренди землі, а тому задоволенню не підлягають.
Крім того, суд зазначає, що спірні земельні ділянки згідно договорів суборенди від 20 березня 2026 року перебувають користуванні Фермерського Господарства "КАТРУСЯ 54" (Суборендар). Відповідних позовних вимог до суборендаря – ФГ "КАТРУСЯ 54" щодо договорів суборенди та повернення (витребування) земельних ділянок заявлено не було, ФГ "КАТРУСЯ 54" не залучено до участі у справі у якості відповідача. 
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних про визнання недійсними договорів оренди землі та зобов`язання повернути земельні ділянки слід відмовити повністю.
Щодо питання представництва інтересів держави прокурором суд зазначає таке.
Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
У статті 14 Конституції України наголошено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Згідно ч.3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Так, у першому випадку, передбаченому у ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 р. у справі № 587/430/16-ц зазначила, що системне тлумачення абзацу 1 частини 3 статті 23 Закону дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Так, Дніпропетровською обласною прокуратурою спрямовано листи до Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області за №15/1-1217 вих-22 від 02.12.2022, №15/1-473 вих-23 від 07.04.2023, №15/1-824 вих-23 від 21.06.2023 про встановлені порушення інтересів держави та з метою отримання інформації щодо вжиття заходів на захист інтересів держави, в тому числі у судовому порядку, щодо порушення вимог земельного законодавства з боку орендаря ОСОБА_2 (т.1 а.с. 61-64, 69-74).
Проте, згідно із відповідями Могилівської сільської ради Дніпровського району від 14.04.2023 №330/2-9, від 21.06.2023 №1073/2-9 заходи направлені на витребування спірних земельних ділянок не вживались, але вони заявляють про підтримку судових позовів органами прокуратури в інтересах Могилівської сільської ради (т.1 а.с. 96-99).
Обґрунтовуючи право на звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Могилівської сільської ради, прокурор зазначив, що невжиття органом державної влади, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, заходів щодо захисту та поновлення права власності держави у спірних правовідносинах свідчить про наявність підстав для вжиття прокуратурою представницьких повноважень в інтересах держави шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
Суд дійшов висновку, що у даному випадку прокурор, у межах своїх повноважень, мав право звернутися до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Могилівської сільської ради, інтереси держави мають чітке формулювання та вмотивовані у позовній заяві, поданій прокурором.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю. 
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
Враховуючи викладене, те, що у задоволенні позову відмовлено повністю, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 12, 13, 78-80, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

У задоволенні позову заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та зобов`язання повернути земельні ділянки - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02909938, м.Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 38, 49044) в інтересах держави в особі Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, адреса місцезнаходження: с.Могилів, вул. Панікахи, 3, Дніпровського району Дніпропетровської області, код ЄДРПОУ: 04338138.
Відповідачі: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, адреса місцезнаходження: Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Філософська, буд.39а, код ЄДРПОУ 39835428.
Третя особа: Фермерське Господарство "КАТРУСЯ 54", юридична адреса: Дніпропетровська область, Кам`янський (П`ятихатський) район, с.Комісарівка, вул.Миру, буд. 16, код ЄДРПОУ: 43667326. 

Суддя Л.П. Бабічева