ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 300/7760/24 пров. № А/857/36866/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

суддя у І інстанції Біньковська Н.В.,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,
дата складення повного тексту рішення 11 серпня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – ГУ ПФУ) №262140010887 від 12.07.2024 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1; 
- зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, період роботи нормувальником гірничим дільничним у ВП “Шахта “ 5/6” ДП “Мирноградвугілля” з 18.05.1993 по 09.02.1998 у розмірі 4 роки 8 місяців 21 день; 
- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період навчання в Дніпропетровському ордена Трудового Червоного Прапора гірничому інституті ім. Артема з 01.09.1986 по 01.09.1989 в розмірі 3 (три) роки; 
- зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 04.07.2024.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 у справі №300/7760/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позов було задоволено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів роботи до пільгового стажу. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. 
Щодо періоду навчання позивачки з 1986 року по 1992 року, то такий частково перетинається із періодами роботи, які зараховано до її страхового стажу, а саме - з 01.09.1989 по 13.06.1991, з 08.07.1991 по 09.02.1998. При цьому, позивачка просить зарахувати до її страхового стажу період навчання з 01.09.1986 по 01.09.1989, тобто того періоду, який не перетинається із зазначеними періодами. Тому суд вирішив, що період навчання позивачки з 01.09.1986 по 31.08.1989 має бути зараховано до її страхового стажу.
Таким чином, суд прийшов висновку, що ГУ ПФУ необґрунтовано прийнято рішення від 12.07.2024 №262140010887 про відмову в призначені пенсії за віком на пільгових умовах, а тому воно підлягає скасуванню.
Відтак, враховуючи, що у позивачки виникло право на призначення відповідної пільгової пенсії, ефективним захистом порушеного права позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання ГУ ПФУ призначити позивачці з 04.07.2024 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із зарахуванням до страхового стажу роботи періоду навчання з 01.09.1986 по 31.08.1989, до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №1 періоду роботи з 18.05.1993 по 09.02.1998.
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ, яке у своїй скарзі просило скасувати його та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що до стажу роботи за Списком №1 не зараховано період роботи з 18.05.1993 по 09.02.1998 згідно з довідкою, яка підтверджує трудовий стаж для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, від 16.08.2022 за №82/1, оскільки для врахування всього періоду до пільгового стажу необхідна інформація щодо черговості проведення атестації робочих місць. 
Окрім того, звертає увагу, що оскільки період навчання ОСОБА_1 перетинається з періодом роботи, для зарахування до загального стажу, позивачці необхідно надати довідку, яка уточнює періоди навчання в Дніпропетровському ордена Трудового Червоного Прапора гірничому інституті ім. Артема.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 30.07.2023 ОСОБА_1 у віці 54 роки звернулася до ГУ ПФУ у м. Києві із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.
Рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 07.08.2023 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
04.07.2024 ОСОБА_1 у віці 55 років звернулася до ГУ ПФУ у м. Києві із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.
Рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 12.07.2024 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. У рішенні зазначено, що згідно із наданими документами страховий стаж становить 29 років 9 місяців 20 днів. Вік заявниці на дату звернення 55 років 2 місяці 28 днів. Стаж роботи за Списком №1 не розраховано. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу роботи за Списком №1 не зараховано період роботи з 18.05.1993 по 09.02.1998 згідно з довідкою, яка підтверджує трудовий стаж для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 16.08.2022 за №82/1, оскільки для врахування всього періоду до пільгового стажу необхідна інформація щодо черговості проведення атестації робочих місць (наказ від 06.06.1995 №41/тб). За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу враховано періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.09.1989. До страхового стажу не враховано період навчання у 1986-1992 роках згідно диплому НОМЕР_2 від 09.06.1992 у зв`язку з тим, що період навчання перетинається з періодами роботи згідно записів трудової книжки, які враховано. До страхового стажу, зараховано всі періоди, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5).
Вважаючи таку відмову ГУ ПФУ протиправною, ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду за захистом своїх прав із позовом, що розглядається.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
При цьому апеляційним судом встановлено, що одним із спірних питань у цій справі стосується щодо незарахування до пільгового стажу періоду роботи позивачки з 18.05.1993 по 09.02.1998, оскільки на твердження пенсійного органу, відсутність інформації щодо черговості проведення атестації робочих місць не дає право позивачці на зарахування вказаного періоду до її пільгового стажу.
Відповідно до пунктів 1 і 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (набрав чинності з 21.08.1992, далі - Порядок № 442), атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Пунктом 4 зазначеного Порядку встановлено, що атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Згідно з пунктом 6 Порядку № 442 атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.
Згідно з пунктом 4.2 Порядку результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” є виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження несприятливих умов праці за результатами атестації відповідного робочого місця.
Як слідує з трудової книжки серії НОМЕР_3 від 04.09.1989 позивачка у спірний період працювала:
- 18.05.1993 переведена дільничним гірничим нормувальником шахти імені Димитрова, наказ №113/ок від 21.05.1993,
- 01.07.1997 шахта імені Димитрова реорганізована шляхом злиття з шахтами Родинская і Центральная ГОАО “Шахтоуправление Центральное”, наказ від 27.07.1997 №316,
- 09.02.1998 звільнена з роботи за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП України, наказ від 10.02.1998 №129-к.
Зі змісту відмови відповідача у зарахуванні спірного періоду роботи позивачки до пільгового стажу за Списком №1 слідує, що робота позивачки у такий період на посадах, що передбачені Списком №1, ним не заперечується. 
Проте позивачці відмовлено у зарахуванні такого періоду роботи з підстав відсутності інформації щодо черговості проведення атестації робочих місць.
З цього приводу апеляційний суд зазначає таке.
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 затверджено "Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (далі - Порядок №383).
Цей Порядок № 383 регулює застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б" статті 13 та статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Пунктом 3 Порядку № 383 застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.
Водночас на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Апеляційний суд вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а.
Як слідує з матеріалів справи, позивачкою до заяви про призначення пенсії від 04.07.2024 долучено довідку відокремленого підрозділу “Шахта №5/6” державного підприємства “Мирногадвугілля” про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів у ній від 16.08.2022 №82/1, у якій зазначено, що позивачка працювала повний робочий день на підземних роботах ВП “Шахта №5/6” державного підприємства “Мирногадвугілля” за період з 18.05.1993 (наказ 113 в/к від 21.05.1993) по 09.02.1998 нормувальником гірничим дільничним зайнятим на підземних роботах 50 відсотків і більше відсотків робочого часу на рік. 09.02.1998 звільнена з роботи за власним бажанням (наказ №129-к від 10.02.1998). Позивачка виконувала гірничі роботи з видобування вугілля підземним способом, що передбачена Списком №1, розділом 1, підрозділу 1, код КП 1010100г-24170, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994.
У довідці також вказано, що стаж роботи за Списком №1 складає 04 роки 8 місяців 21 день. 
Підстава видачі: особова картка, накази, розрахункові відомості, контрольні табелі спуску-виїзду в шахту.
У рядку «додаткові відомості» вказано: наказ про атестацію №356 від 20.07.2001, №41/тб від 06.06.1995, №608 від 31.03.1998, №417 від 19.07.2006, №94/тб, від 15.07.2011, наказ №47тб від 12.07.2016.
Довідка відокремленого підрозділу “Шахта №5/6” державного підприємства “Мирногадвугілля” про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів у ній від 16.08.2022 №82/1 підписана уповноваженими особами та містить відтиск печатки підприємства.
Також у довідці відокремленого підрозділу “Шахта №5/6” державного підприємства “Мирногадвугілля” від 20.12.2021 №277 вказано, що позивачка була зайнята повний робочий день.
Окрім того, ОСОБА_1 надано пенсійному органу наказ Червоноармійського виробничого об`єднання з видобування вугілля шахти імені Г.М.Димитрова від 06.06.1995 №41/тб, зі змісту якого слідує, що проведеною атестацією робочих місць за умовами праці відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення, постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 “Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці” підтверджено право на пільгову пенсію за Списком №1 “Гірничі роботи”, розділ 1, підрозділ 1, “Підземні роботи в шахтах, Всі робітники, керівники та спеціалісти зайняті повний робочий день на підземних роботах”, код 1010100г-24170 нормувальник гірничий дільничний.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність зарахування спірного періоду до пільгового стажу роботи позивача на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Перевіряючи рішення суду першої інстанції в частині зарахування до страхового стажу роботи періоду навчання з 01.09.1986 по 31.08.1989, апеляційний суд виходить з такого.
Підпунктами “з”, “и” пункту 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590 (в редакції, чинній у період навчання позивачки) було передбачено, що до загального стажу роботи зараховується навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічного навчання та в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, а також навчання у вищих учбових закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.). 
Відповідно до пункту "д" частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Пунктом 8 Порядку №637 встановлено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Як слідує з диплому серії НОМЕР_2 , позивачка у 1986 році вступила до Дніпропетровського ордена Трудового Червоного Прапора гірничого інституту ім. Артема та в 1992 році закінчила повний курс вказаного інституту за спеціальністю “Економіка і управління у галузі гірничої промисловості і геологорозвідки”. Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 09.06.1992 присвоєно кваліфікацію гірничого інженера-економіста.
Судом встановлено, що період навчання позивачки з 1986 по 1992 у згаданому навчальному закладі частково перетинається із періодами роботи, які зараховано до її страхового стажу, а саме - з 01.09.1989 по 13.06.1991, з 08.07.1991 по 09.02.1998.
При цьому, позивачка не заперечує вказаного факту та просить зарахувати до її страхового стажу період навчання з 01.09.1986 по 01.09.1989, тобто того періоду, який не перетинається із описаними вище періодами.
Відтак, апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції, що період навчання позивачки у Дніпропетровському ордені Трудового Червоного Прапора гірничого інституту ім. Артема з 01.09.1986 по 31.08.1989 має бути зараховано до її страхового стажу.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що оскільки у позивачки виникло право на призначення пільгової пенсії, то суд першої інстанції правомірно зобов`язав ГУ ПФУ призначити позивачці з 04.07.2024 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із зарахуванням до страхового стажу роботи періоду навчання з 01.09.1986 по 31.08.1989, до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №1 періоду роботи з 18.05.1993 по 09.02.1998.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року у справі № 300/7760/24 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар