Справа №:755/4069/25
Провадження №: 2/755/9584/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2026 р.  Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді -  Хромової О.О.
при секретарі -   Борщенко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Микільсько-Слобідська 2Б» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Микільсько-Слобідська 2Б» (далі - ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б») звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість по внесках на утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 лютого
2018 року по 31 січня 2025 року у розмірі 1 392,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 2 273,82 грн,
3 % річних у розмірі 572,91 грн, а також стягнути судові витрати, що складаються із витрат на оплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» створено на підставі статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 за рішенням установчих зборів, які відбулись 04 грудня 2016 року, оформленим протоколом 26 грудня 2016 року, для обслуговування, ремонту і реконструкції житлового будинку та утримання прибудинкової території. Державну реєстрацію ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» проведено 30 січня 2017 року. Фактичну діяльність з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_2 » почало з 01 лютого 2018 року.
Квартира АДРЕСА_3 на праві власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується листом Київського міського бюро технічної інвентаризації від 21 вересня 2016 року № 12248 (И-2016) та інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав від 25 лютого 2025 року № 414960495.
Відповідач в повному обсязі не виконувала свій обов`язок по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території. В результаті чого станом на 31 січня 2025 року заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території відповідача становить 1 392,00 грн.
Також у зв`язку із неналежним виконанням грошового зобов`язання з оплати внесків позивачем на суму заборгованості нараховано інфляційні втрати та 3 % річних.
З огляду на викладене, позов просить задовольнити. 
В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено процесуальні строки.
08 квітня 2025 року (вхід. від 09 квітня 2025 року № 20024) представник позивача ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» - адвокат Золотопуп С.В., через систему «Електронний суд» ЄСІТС подав до суду заяву про відмову від позову (всіх або частини позовних вимог).
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 квітня 2025 року прийнято заяву представника позивача ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» - адвоката Золотопупа С.В., про зменшення позовних вимог, вирішено подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.
13 травня 2025 року (вхід. № 26963) відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, зазначивши таке. Відповідач є власником квартири АДРЕСА_4 , та визнає, що на момент отриманні позовної заяви мала борг перед позивачем за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак 09 березня 2025 року сплатила заборгованість у загальному розмірі 18 884,80 грн. Вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості протирічить фактичним обставинам справи, а помісячні нарахування здійснено не вірно, оскільки позивач безпідставно вимагав у всіх жителів будинку завищену оплату за надані послуги у розмірі 6,75 грн за м. кв. Відповідач зазначає, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 травня 2019 року по справі 755/4488/19, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року, рішення загальних зборів від 17 січня 2019 року оформлене протоколом загальних зборів № 2 ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б», визнано протиправним та скасовано. Зазначене рішення зборів також визнано незаконним та скасовано рішенням Господарського суду міста Києва від
16 грудня 2021 року. 
З позовної заяви вбачається, що за період з лютого 2018 року по січень 2022 року заборгованість відповідача складала 1 902,40 грн, водночас, остання вчасно та в повному обсязі сплачувала надані позивачем послуги, а здійснення позивачем нарахувань у розмірі 5,5 грн за кв. м, є безпідставним та незаконним. 
Відповідач зазначає, що інфляційні втрати та 3 % річних за період з 01 лютого 2018 року по
31 січня 2022 року нараховані позивачем в період дії карантину, що заборонено, а отже стягненню не підлягають. Також, відповідач заперечує щодо нарахування 3 % річних у період з січня 2024 року по січень 2025 року, а питання стягнення інфляційних втрат за цей період залишає на розсуд суду.
Крім того, вважає, що вимога позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн є необґрунтованою та завищеною. Позивач жодного разу не звертався до відповідача, яка є пенсіонеркою, з вимогою сплатити борг та врегулювати спір в позасудовому порядку. Заборгованість відповідач сплатила добровільно, як тільки з`явилась така фінансова можливість. Враховуючи складність та обставини справи, критерії розумності судових витрат, наявні в розрахунках заборгованості помилки, та шаблонність поданої позовної заяви, витрати на правову допомогу слід зменшити до 0,00 грн.
До відзиву відповідачем долучено копії рахунків та копії квитанцій про сплату внесків та інших платежів.
На підставі викладено, просить у задоволенні позову відмовити, зменшити розмір витрат на правову допомогу до 0,00 грн, та вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме судового збору.
23 червня 2025 року (вхід. від 24 червня 2025 року № 36253) через систему «Електронний суд» представник позивача- адвокат Золотопуп С.В., подав до суду відповідь на відзив, зазначивши, що доданий розрахунок заборгованості є правильним, чітким та арифметичних помилок не містить. Відповідач невчасно здійснювала оплату наданих позивачем послуг, в результаті чого і виникла заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості. Судові рішення, на які посилається відповідач у своєму відзиві не мають відношення до даної справи, оскільки дійсно судовими рішеннями скасовано протокол зборів від 17 січня 2019 року про підвищення тарифів до 6,75 грн за кв. м, однак, як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, відповідачу нараховано послуги за тарифом 5,00 грн за кв. м, а у місяці прострочення сплати - за тарифом 5,50 грн за м. кв. 
Зазначає, що інфляційні втрати та 3 % річних застосовано як компенсаційні втрати відповідно до частини другою статті 625 ЦК України, та нараховано в межах періоду наявної заборгованості, з урахуванням дій карантину, під час якого здійснення таких нарахувань заборонено.
Також позивач заперечує щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу до 0,00 грн, оскільки останнім надано всі докази на підтвердження наданих адвокатських послуг по даній справі, а відсутність досудового врегулювання спору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати витрати понесені позивачем під час розгляду справи, оскільки борг за надані позивачем послуги ОСОБА_1 сплатила вже після звернення позивача до суду та відкриття судом провадження у справі. Крім того, відповідач не надала жодних доказів того, що є пенсіонеркою, має скрутний матеріальний стан, і має правові підставі передбачені законом на звільнення від сплати судових витрат, в тому числі витрат на правову допомогу.
На підставі викладеного, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
17 липня 2025 року (вхід. № 41295) відповідач ОСОБА_1 подала до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких заперечує щодо неправильно нарахованої та збільшеної позивачем суми заборгованості. Зазначає, що оплату за надані позивачем послуги здійснювала вчасно, а саме або за декілька днів до кінця наступного розрахункового місяця або в останній день наступного розрахункового місяця. Відповідач не повинна контролювати перекази, та відповідати за дії банку чи платіжної системи. Зазначене у відзиві підтримує в повному обсязі, та просить у задоволенні позову відмовити.
До заперечень відповідачем долучено акт звірки взаємних розрахунків за період з 01 лютого
2018 року по 05 лютого 2025 року, між ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» та ОСОБА_1 , довідку Головного управління ДПС у м. Києві Державної податкової служби України щодо доходів ОСОБА_1 , та довідку Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Печерський район) щодо перебування на обліку та отримання пенсії за віком ОСОБА_1 
28 липня 2025 року (вхід. від 28 липня 2025 року № 43519) до суду від представника позивача ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» - адвоката Золотопупа С.В., через систему «Електронний суд» ЄСІТС надійшла заява про відмову від позову (всіх або частини позовних вимог).
На обґрунтування поданої заяви представник зазначив, що позивач у своїй попередній заяві помилково вказав до стягнення 7 515,22 грн, з яких 4 453,61 грн по внесках на утримання будинку та прибудинкової території, 2 426,86 грн втрати від інфляції, 634,75 грн 3% річних. Таким чином, до суми
4 453,61 грн, яка вже мала б включати інфляційні втрати та 3 % річних, було безпідставно додано
3 061,61 грн.
Також позивачем взято до уваги, що до допущеного відповідачкою прострочення оплати нарахованих сум внесків за червень у розмірі 464,00 грн, останній день строку оплати яких 31 липня
2019 року, відповідач не мала простроченої заборгованості перед позивачем, тому позивач зробив розрахунок втрат від інфляції і 3 % річних, розмір яких зменшився, у наслідок чого вважає необхідним відмовитися від частини позовних вимог.
З урахуванням викладеного просив прийняти відмову позивача від позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» заборгованості за період з 01 лютого
2018 року по 31 січня 2025 року у загальному розмірі 3 276,49 грн, в тому числі 3 061,61 грн по внесках на утримання будинку та прибудинкової території, 153,04 грн - втрати від інфляції - 61,84 грн; ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» заборгованість за період з 01 лютого 2018 року по 31 січня 2025 року у розмірі 4 238,73 грн, в тому числі 1 392,00 грн по внесках на утримання будинку та прибудинкової території, 2 273,82 грн втрати від інфляції та 572,91 грн - 3 % річних та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 вересня 2025 року прийнято заяву представника позивача ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» - адвоката Золотопупа С.В., про зменшення позовних вимог, вирішено подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.
У встановлений судом строк відповідач ОСОБА_1 відзив на позов, з урахуванням прийнятої судом заяви позивача про зменшення позовних вимог, не подала. Конверт з копією ухвали суду від
02 вересня 2025 року, що направлявся відповідачу за адресою зареєстрованого місця проживання
 ОСОБА_1 , повернувся до суду не врученим з відміткою «Укрпошти» про причини повернення: «за закінченням терміну зберігання».
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.
Судом встановлено, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 січня 2017 року створено ОСББ Микільсько-Слобідська 2Б», ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 41107947, основний вид економічної діяльності - 81.10 комплексне обслуговування об`єктів.
Таким чином, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» створено співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 30 січня 2017 року відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» створено на підставі проведення 04 грудня 2016 року установчих зборів ОСББ, що підтверджується відповідним Протоколом.
Також Протоколом установчих зборів від 26 грудня 2016 року членів ОСББ затверджено Статут ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» (далі - Статут).
Згідно пункту 1.1 Розділу І Статуту, ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
У пункті 1.2 Розділу І Статуту зазначено, що об`єднання діє відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», чинного законодавства України та Статуту.
Відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Статуту метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними свої обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом.
Об`єднання є неприбутковою організацією і немає на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Господарче забезпечення діяльності Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Микільсько-Слобідська 2Б» може здійснюватися власними силами Об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання.
Пунктом 4.2 розділу ІV Статуту передбачено, що сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до спеціальних фондів у розмірах і строки, що встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників. Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до спеціальних фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та Статуту.
Відповідно до пункту 5.2 розділу V Статуту співвласник, серед іншого зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
Протоколом Загальних зборів ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» від 01 жовтня 2017 року встановлено розмір внеску за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 5,00 грн за м2 площі квартири/нежитлового приміщення, починаючи з 01 листопада 2017 року. Також, протоколом затверджено кошторис об`єднання на 2017 - 2018 роки.
До матеріалів справи позивачем долучено копію кошторису ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» на 2017-2018 роки, копію акту приймання-передачі житлового будинку АДРЕСА_1 від КП «Житло-Сервіс» в управління та обслуговування ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б», копію договору від 25 квітня 2018 року № 934/1198-04 про співпрацю ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» та ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» під час надання послуг з централізованого постачання холодної (питної) води та приймання стічних вод, копію договору від
25 квітня 2018 року № 19218/9-04 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі, копію договору від 01 липня 2019 року про приєднання до теплових мереж, копію договору від 06 лютого 2018 року № 1/3015-Ж-18 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів, копію договору від 30 квітня 2018 року № 82313 про постачання електричної енергії, копію додаткової угоди від 22 травня 2018 року до договору від 30 квітня 2018 року № 82313016 про постачання електроенергії, копію договору від 01 лютого 2018 року № 0055/2018 на виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту ліфтів. 
З долученого позивачем до матеріалів справи листа від Київського міського бюро технічної інвентаризації від 21 вересня 2016 року № 12248 (И-2016) , вбачається, що квартира АДРЕСА_4 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25 лютого 2025 року № 414960495, встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_4 на праві власності належить ОСОБА_1 .
Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 12 березня 2025 року
№ 1192901, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою:
 АДРЕСА_5 .
Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
У пункті 5 частини першої статті 1 вказаного Закону визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно із положеннями статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань співвласників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законами України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Відповідно до статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку.
Відповідно до абзацу 7 частини дев`ятої статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, серед іншого, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.
За змістом статті 12Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.
Частиною шостою статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду.
Згідно із частиною першою статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Відповідно до статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи.
Положеннями частини третьої статті 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.
Частиною третьою статті 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.
За правилами статті 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та Статутом об`єднання внески і платежі.
Отже, відповідно до положень частини першої статті 17, статті 20, частин шостої, сьомої, восьмої статті 22, частини четвертої статті 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власники квартир у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного неподільного майна.
Обов`язки співвласників багатоквартирного будинку та їх відповідальність викладені у статтях
7, 8 Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», серед яких забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; використовувати спільне майно багатоквартирного будинку за призначенням; виконувати рішення зборів співвласників; забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; відшкодовувати збитки, завдані майну інших співвласників та спільному майну багатоквартирного будинку. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Співвласники несуть відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам у результаті невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків як співвласників. Відповідальність кожного співвласника визначається пропорційно до його частки співвласника. Співвласник звільняється від відповідальності за договором, який є обов`язковим для всіх співвласників, якщо доведе, що належним чином виконав відповідні обов`язки співвласника. Співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. Розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним належить до повноважень зборів співвласників, а також прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, в т. ч. відключення будинку від мереж (систем) централізованого постачання комунальних послуг у порядку, встановленому законом, і визначення системи подальшого забезпечення будинку комунальними послугами, за умови дотримання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
За змістом статті 11 Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.
Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком в тому числі включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічної переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку та інше.
Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток, якщо рішенням зборів співвласник або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.
За змістом статей 319, 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як встановлено судом, підтверджується відповідними доказами наявними в матеріалах справи, та не спростовано сторонами, відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 , а отже наділена обов`язком утримувати належне їй майно, у відповідний період, у тому числі, шляхом сплати платежів (внесків), встановлених рішеннями загальних зборів Об`єднання.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, у відповідача ОСОБА_1 , як власника квартири за адресою: АДРЕСА_4 , за період з 01 лютого 2018 року по 31 січня 2025 року виникла заборгованість по внескам на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 1 392,00 грн.
Суд враховує, що наданий позивачем розрахунок містить інформацію про нарахування заборгованості щодо житлового приміщення з урахуванням площі відповідно до затвердженого тарифу.
Відповідачем власного розрахунку заборгованості не надано.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідачем не надано належних доказів на спростовування факту надання їй, як власнику нерухомого майна у багатоквартирному будинку, житлово-комунальних послуг ОСББ, або ж надання послуг іншою особою. Також відповідачем не було надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, а також розрахунку наявної заборгованості, або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданих житлово-комунальних послуг.
Таким чином, ОСББ, яке створено власниками квартир та нежитлових приміщень в будинку з метою управління і забезпечення експлуатації нерухомого майна, фактично здійснювало управління вказаним житловим будинком та несло витрати по його утриманню, а відповідач ОСОБА_1 , яка є власником квартири у цьому будинку, не відмовилась від житлово-комунальних послуг, отримувала їх та не оплачувала їх вартість у повному обсязі, а тому наявні підстави для стягнення заявленої позивачем заборгованості.
Як уже зазначалося раніше, рішення про встановлення відповідних тарифів є чинними, протилежних відомостей матеріали справи не містять. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за внесками на управління багатоквартирним будинком здійснений з урахуванням встановлених тарифів.
Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, позивачем доведено належними доказами наявність боргових зобов`язань у відповідача по сплаті за надані позивачем житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 лютого 2018 року по 31 січня 2025 року у розмірі 1 392,00 грн, за встановленими тарифами.
Відповідач не довела наявності підстав для звільнення її від обов`язку сплатити за надані комунальні послуги, чи для зменшення їх вартості, чи факту ненадання таких послуг, чи факту більшої оплати вказаних комунальних послуг.
Крім того, у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив відповідач фактично не заперечує, що є власником зазначеної квартири.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач має право вимагати від відповідача - споживача послуг - їх оплати у повному обсязі за встановленими тарифами і розцінками, а відповідач, як сторона, що послуги отримала, але не виконала свої зобов`язання, допустила прострочення в оплаті, - зобов`язана сплатити позивачу за надані ним послуги.
З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги є таким, що підлягає задоволенню, в частині стягнення з відповідача заборгованості за внесками з обслуговування будинку та прибудинкової території.
Щодо вимоги позивача про стягнення втрат від інфляції та 3 % річних суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі № 6-49цс12 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18.
Згідно аналізу практики застосування статті 625 ЦК України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр».
При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.
У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання щодо сплати комунальних послуг підлягають стягненню також інфляційні втрати та три проценти річних за прострочення виконання зобов`язання щодо оплати вартості послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Таким чином, враховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті житлово-комунальних послуг, а саме: послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку.
За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15).
З огляду на те, що відповідач, як встановили суди попередніх інстанцій, прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинний сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від
07 липня 2020 року у справі № 14-448цс19-ц.
Загальновідомим є той факт, що з 12 березня 2020 року на всій території України було запроваджено карантин. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (від 17 березня 2020 року № 530-ІХ) на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів.
При цьому, норми матеріального права вирізняють штрафні санкції, до складу яких належить неустойка (штраф, пеня) та компенсаційні втрати, до складу яких належить інфляційні витрати та
3 % річних.
В постанові Верховного Суду в постанові від 30 січня 2019 року у справі № 922/175/18 формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому
3 % річних та інфляційні втрати не є неустойкою у розумінні статті 549 цього Кодексу.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» заборонено нараховувати та стягувати саме неустойку (штраф, пеню), при цьому жодної заборони нараховувати та стягувати компенсаційні втрати вказаним Законом не передбачено.
Отже, положення статті 549 ЦК України (штраф, пеня) та статті 625 ЦК України (3 % річних, інфляційні втрати) є різними за своєю правовою природною.
Однак, суд враховує, що відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (у редакції станом на дату подачі позовної заяви) до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285).
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, вся територія міста Києва з 24 лютого 2022 по 30 квітня 2022 року перебувала у статусі території активних бойових дій (пункт 2.11), а тому у вказаний період інфляційні втрати та 3 % річних не підлягають стягненню з відповідача.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_1 інфляційних втрат та
3 % річних на суму заборгованості за внесками на обслуговування будинку та прибудинкової території за період з 01 лютого 2018 року по 31 січня 2025 року. З наданого позивачем розрахунку заборгованості, встановлено, що починаючи з січня 2022 року по листопад 2023 року нарахування інфляційних втрат та
3 % річних не здійснювалось.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги наявну заборгованість у відповідача
 ОСОБА_1 , позивачем правомірно заявлено вимоги про нарахування сум передбачених статтею
625 Цивільного кодексу України, а саме за період з 01 лютого 2018 року по 31 січня 2025 року інфляційних втрат у розмірі 2 273,82 грн, та 3 % річних 572,91 грн.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення судових витрат суд зазначає таке.
Згідно із статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131св19.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (постанова Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі № 160/19098/21).
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 у справі № 927/237/20).
На підтвердження факту надання правової допомоги та розміру витрат на правничу допомогу представником позивача - адвокатом Золотопупом С.В., до матеріалів справи долучено: копію договору від 17 лютого 2025 року № 17/02/2025-2 про надання правничої допомоги, укладений між АБ «Тарас Кулачко та партнери» та ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б», копію акту приймання-передачі наданих послуг від 17 лютого 2025 року на суму 6 000,00 грн, копію платіжної інструкції від 18 лютого 2025 року № 1565 про оплату наданих згідно з договором про надання правничої допомоги від 17 лютого 2025 року № 17/02/2025-2 послуг відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 17 лютого 2025 року на суму 6 000,00 грн, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Золотопупа С.В. серії ПТ № 2653 від 26 березня 2019 року, довіреність у порядку передоручення від 01 лютого 2024 року на представництво ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» сформований в системі «Електронний суд».
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження
№ 61-22131св19 судом також зроблено висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
У відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив відповідач заперечувала щодо стягнення витрат на правову допомогу, та просила зменшити суму таких витрат з 6 000,0 грн до 0,00 грн, у зв`язку з їх необгрунтованістю та невідповідністю складності даної справи.
Суд вважає завищеною визначену адвокатом вартість правничої допомоги в даній справі, виходячи зі змісту та смислового наповнення позовної заяви, а також обсягу додатків до неї та вважає розмір витрат на правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн, що підлягає компенсації другою стороною, неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.
Виходячи з критеріїв розумності та справедливості суд враховує, що виходячи з предмету спірних правовідносин дана справа не є складною, відноситься до категорії спорів, щодо якої існує стала судова практика, отже надання правничої допомоги в такій справі не потребує значного часу як для формування правової позиції сторони позивача, так і для збирання доказів та складання процесуальних документів.
Оцінюючи надані стороною позивача докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, співмірність витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, необхідним та достатнім на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи заперечення відповідача, суд вважає, що визначена позивачем сума в розмірі 6 000,00 грн є надмірною, а такий розмір не є розумним, та, водночас, необґрунтованим. За таких обставин суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, має бути зменшений до 2 000,00 грн.
Згідно із статтею 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Судові витрати, а саме: витрати на оплату судового збору, підтверджено платіжною інструкцією від 18 лютого 2025 року про оплату судового збору на суму 2 422,40 грн.
Отже, у зв`язку із задоволенням позову на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору у сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі
2 000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 319, 322ЦК України, статтями 1, 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статтями 4, 10, 12, 13, 17, 20, 22, 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», статтями 7, 8, 11 Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», статтями 81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Микільсько-Слобідська 2Б» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Микільсько-Слобідська 2Б» заборгованості за внесками на обслуговування будинку та прибудинкової території за період 01 лютого 2018 року по 31 січня 2025 року у розмірі 1 392,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 2 273,82 грн, 3 % річних у розмірі 572,91 грн, що разом складає 4 238,73 грн (чотири тисячі двісті тридцять вісім гривень 73 копійки).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Микільсько-Слобідська 2Б» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок), витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Микільсько-Слобідська 2Б», ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 41107947, адреса місцезнаходження: вул. Микільсько-Слобідська, буд. 2Б, м. Київ, 02002.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою:
 АДРЕСА_6 .
Повне рішення суду виготовлено 23 липня 2026 року.

Суддя О.О. Хромова