ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА 

справа № 753/14691/26
провадження № 3/753/4507/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2026 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:
головуючий       суддя Бондаренко М.С.,
секретар судового засідання    Барченко К.І.,
учасники судового провадження:
прокурор        Скляренко Р.С.,
особа, яка притягається до
адміністративної відповідальності    ОСОБА_1 ,
адвокат       Єфремов Є.О.,
розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , 
встановив:
До Дарницького районного суду м. Києва 08 липня 2026 року надійшли протоколи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 20 червня 2026 року серії ЕПР1 № 698583, водій ОСОБА_1 20 червня 2026 року, о 22 год. 55 хв., у м. Києві, на пр-ті П. Григоренка, керував транспортним засобом «Bmw», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву. Від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря нарколога водій ОСОБА_1 відмовився на бодікамеру поліцейського. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні брав участь прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва Скляренко Р.С., який вважав долучені матеріали достатніми для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адвокат Єфремов Є.О. у судовому засіданні стверджував, що протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП є незаконним та вказав суду, що  ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки за кермом перебував його близький родич, який знаходився на передньому пасажирському сидінні. Після зупинки автомобіля працівники поліції не надали можливості викласти ці обставини, натомість одразу почали оформлення адміністративних матеріалів. При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем. Окремо наголошується на невідповідності даних, зазначених у протоколі, фактичним обставинам, зафіксованим на відеозаписі. Адвокат звертає увагу на те, що із відеозапису вбачається, що працівники поліції неодноразово пропонували йому пройти медичний огляд, а ОСОБА_1 не заявляв про відмову від огляду як такого, а пояснював небажання їхати до медичного закладу побоюваннями щодо можливого доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2. Ще один блок доводів стосується того, що ОСОБА_1 не вживає алкогольних і наркотичних речовин, веде здоровий спосіб життя, навчається та займається спортом. Адвокат вказав, що після події ОСОБА_1 згодом самостійно прибув до медичного закладу, де за результатами огляду у нього не було виявлено ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Наведені обставини, на переконання адвоката, підтверджують відсутність достатніх доказів вини ОСОБА_1 та необхідність закриття провадження.

ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, заперечив повністю.

Суддя, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши прокурора, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та його адвоката, дійшла таких висновків. 

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, в тому числі: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення від 20 червня 2026 року серії ЕПР1 № 698583 за ч. 1 ст. 130 КУпАП; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; DVD-R диск з бодікамери поліцейських.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінила докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення зазначених вимог ПДР ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у відмові від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта - особи, яка керує транспортним засобом, тобто, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння має бути зроблена особою, яка керує транспортним засобом.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, чинним законодавством передбачено конкретний порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння, що у свою чергу передбачає конкретний алгоритм дій працівників поліції у разі встановлення наявності у водія транспортного засобу ознак сп`яніння. 

Так, на долученому до матеріалів справи відеозаписі зафіксовано, що на 02 хв. 10 с. працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що останній повідомляє, що його навіть не оглядали. 

На 02 хв. 45 с. йому вдруге пропонують пройти огляд у лікаря-нарколога. 

На 07 хв. 30 с. працівники поліції втретє пропонують ОСОБА_1 проїхати для проходження огляду, однак останній своєю поведінкою демонструє небажання це зробити та не надає відповіді на поставлені запитання. 

Далі на 08. хв 24 с. працівники поліції вчетверте пропонують ОСОБА_1 пройти огляд, на що він зазначає, що вже не відмовляється від його проходження, однак до службового автомобіля не проходить. 

На 16 хв. 50 с. працівники поліції вкотре пропонують ОСОБА_1 пройти огляд, однак він відмовляється сідати до службового автомобіля, що працівники поліції розцінюють як відмову від проходження огляду та роз`яснюють йому наслідки такої відмови.

Порушень при провадженні справи про адміністративне правопорушення з боку працівників поліції при дослідженні матеріалів та перегляді відеозапису судом не встановлено.

При цьому суддя критично оцінює доводи адвоката щодо нібито відсутності відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 

Із дослідженого відеозапису вбачається, що працівники поліції неодноразово, впродовж тривалого часу, пропонували ОСОБА_1 пройти відповідний медичний огляд. 

Однак ОСОБА_1 постійно уникав надання чіткої відповіді, ігнорував законні вимоги, наполягав на неможливому варіанті їхати самостійно, а також підтвердив, що не бажає їхати до лікаря-нарколога у супроводі поліцейських. 

Щодо тверджень про відсутність ознак сп`яніння, то суддя зазначає, що у поліцейських було достатньо часу і можливостей для їх встановлення. Саме такі ознаки були виявлені та зафіксовані ними під час спілкування з водієм, що й стало підставою для пропозиції пройти медичний огляд.

Стосовно ж доводів про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суддя вважає їх безпідставними, оскільки під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом та не повідомляв, що автомобілем керував інший чоловік. Більше того, з відеозапису вбачається, що під час перерв у спілкуванні з працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово повертався саме до місця водія та сідав на водійське сидіння.

А тому, є очевидним, що саме ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем.

Посилання адвоката на акт медичного огляду, відповідно до якого у ОСОБА_1 не встановлено стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння, суддя не враховує з огляду на наступне.

Насамперед суддя звертає увагу, що у висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння наявні численні рукописні виправлення, які належним чином не засвідчені, що підриває довіру до достовірності вказаного документа.

Поміж цього, відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. 

Отже, зазначений медичний огляд був проведений з порушенням порядку, встановленого ст. 266 КУпАП, тобто без супроводу працівників поліції, а тому його результати не можуть вважатися доказом.

У свою чергу предметом розгляду у цьому провадженні є факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, а не встановлення факту його перебування у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. 

У цьому випадку ОСОБА_1 відмовився від виконання обов`язку пройти огляд у медичному закладі, що згідно із законом тягне за собою адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

З урахуванням наведеного, суддя вважає, що у справі зібрано достатньо доказів, що доповнюють один одного, повними, безсумнівними та належними, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя враховує дані про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи, беручи до уваги ступень тяжкості вчинених правопорушень, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом.

На переконання судді, накладення такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчинених адміністративних правопорушень та заходом державного примусу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ч. 1 ст. 130, статтями 23, 33, 40-1, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, ч. 2 ст. 376 КПК України, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,
ухвалила:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. 

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня винесення постанови у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 підлягає стягненню подвійний розмір штрафу у сумі 34 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. 

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Марина БОНДАРЕНКО