ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2026 року 
м. Київ
справа №420/15594/22
адміністративне провадження № К/990/25615/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Соколова В.М.,
розглянув у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Національного університету "Одеська морська академія", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача, - Міністерства освіти і науки України про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Продуном Віталієм Вікторовичем, на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2025 (суддя-доповідач Скрипченко В.О., судді: Коваль М.П., Осіпов Ю.В.), 
У С Т А Н О В И В:
I. Суть спору
1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) 01.11.2022 звернувся до суду з адміністративним позовом до Національного університету "Одеська морська академія" (далі - Університет, відповідач), за участю третьої особи - Міністерства освіти і науки України (далі - МОН України), у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Університету щодо встановлення та виплати позивачу щомісячної додаткової винагороди в розмірі 30000 грн, починаючи з 24.02.2022 по 10.06.2022;
- зобов`язати Університет вчинити певні дії, а саме: встановити і виплатити позивачу щомісячну додаткову винагороду в розмірі 30000 грн, починаючи з 24.02.2022 по 10.06.2022.
2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що має право на одержання щомісячної додаткової винагороди в розмірі 30000 грн за спірний період, так як, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, з 09.03.2022 перебував в оперативному підпорядкуванні начальника Інституту Військово-морських сил Національного університету "Одеська морська академія" та виконував завдання (брав участь у заходах) щодо посилення об`єктів військової інфраструктури в м. Одеса. Позивач наголосив, що незалежно від того, у яких установах, організаціях (з огляду на їх підпорядкування) військовослужбовці Збройних Сил України проходять військову службу, вони мають однакові права та рівні перед законом.
ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
3. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2023 адміністративний позов задоволено.
3.1. Визнано протиправною бездіяльність Національного університету «Одеська морська академія» щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 24.02.2022 по 10.06.2022 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30 000 грн.
3.2. Зобов`язано Національний університет «Одеська морська академія» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 24.02.2022 по 10.06.2022 додаткову винагороду згідно з постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 30 000 грн.
4. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, у редакції на час спірних правовідносин, установлена додаткова винагорода всім військовослужбовцям Збройних Сил України та не містить будь-яких виключень, у тому числі щодо військовослужбовців, які відряджені з військових частин. У зв`язку з цим суд дійшов висновку про наявність у позивача, як військовослужбовця Збройних Сил України, права на виплату додаткової винагороди, упровадженої Постановою №168 у розмірі 30000 грн у період з 24.02.2022 по 10.06.2022.
5. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2025 апеляційну скаргу Національного університету "Одеська морська академія" задоволено. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2023 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Національного університету "Одеська морська академія", Міністерства освіти і науки України про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
6. У зазначеній постанові суд апеляційної інстанції зазначив, що порядок грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в Збройних Силах України та інших військових формуваннях, відрізняється від порядку грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ організацій. 
6.1. Суд апеляційної інстанції зазначив, що порядок і норми грошового та матеріального забезпечення, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил, відряджених до державних органів, установ та організацій, урегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 №104. Відповідно до положень зазначеної Постанови грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій. У зв`язку з цим суд констатував, що відповідач повинен виплачувати позивачу тільки оклади за військовими званнями і надбавку за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, а інші складові грошового забезпечення - як для відповідних працівників Університету.
6.2. Крім того, суд апеляційної інстанції покликався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, сформовану в постанові від 29.08.2024 у зразковій справі №640/13029/22, відповідно до якої пункт 1 Постанови №168 не поширюється на військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій, грошове забезпечення яким виплачується відповідно до Постанови №104.
6.3. Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважав помилковими висновки суду першої інстанції щодо права ОСОБА_1 на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі 30000 грн за період з 24.02.2022 по 10.06.2022.
III. Провадження в суді касаційної інстанції
7. У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Продун Віталій Вкторович (далі - представник позивача), покликавшись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просив скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2025 і залишити в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2023.
8. Ухвалою від 04.07.2025 Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме: відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у системному взаємозв`язку з пунктом 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 №104.
9. За доводами представника позивача, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, позивач, помилковим є висновок суду апеляційної інстанції про те, що положення пункту 1 Постанови №168 не поширюються на військовослужбовців Збройних Сил України, відряджених до державних закладів освіти. Зазначений пункт у первинній редакції не містив жодних застережень чи обмежень щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України залежно від місця проходження ними служби, зокрема й тим, які були відряджені до державних органів, установ чи закладів освіти. Відтак відсутні правові підстави для звуження кола військовослужбовців, на яких поширюється дія цієї норми, шляхом виключення з нього відряджених військовослужбовців.
9.1. Представник позивача наголосив на тому, що Постанова №168 прийнята пізніше за Постанову №104, а тому саме вона встановлює спеціальне правове регулювання щодо додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану. Положення пункту 1 Постанови №168 підлягають застосуванню у системному взаємозв`язку з підпунктом «а» пункту 1 статті 9-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким передбачено виплату військовослужбовцям у період дії воєнного стану (особливого періоду) щомісячної додаткової винагороди на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України. Запроваджена цією нормою додаткова винагорода є самостійним видом винагороди, обумовленим особливостями проходження військової служби в умовах воєнного стану, а тому її право на отримання не залежить від того, чи проходить військовослужбовець службу безпосередньо у військовій частині, чи виконує обов`язки на посаді, до якої його відряджено.
10. У відзиві на касаційну скаргу представник відповідача заперечив проти її доводів та зазначив, зокрема, про безпідставність посилання на норми статті 9-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", оскільки ця норма набрала чинності лише 01.06.2023,тобто на момент виникнення спірних правовідносин не діяла.
10.1. Також представник відповідача заперечив проти доводів позивача стосовно того, що останній проходив військову службу в організаційно-стройовому відділі Університету, який є цивільним закладом вищої освіти, підпорядкованим МОН України, а не в Інституті Військово-Морських Сил, що є окремим військовим навчальним закладом, підпорядкованим Міністерству оборони України. У зв`язку з цим правовий статус військовослужбовців Університету та Інституту і, відповідно, порядок їх грошового забезпечення є різними.
10.2. Крім того, представник відповідача зазначив, що перебування курсових офіцерів Університету з 10.03.2022 в оперативному підпорядкуванні начальника Інституту не змінило їх правового статусу чи порядку грошового забезпечення. При цьому керівник Університету не наділений повноваженнями щодо постановки бойових завдань та призначення виплат, не передбачених постановою №104.
11. До Верховного Суду надійшли пояснення МОН України, у яких його представник просив відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін.
IV. Встановлені судами фактичні обставини справи
12. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, що підтверджується посвідченням офіцера НОМЕР_1 (т.1 а.с.61-62).
13. Міністром освіти і науки, молоді та спорту України 07.02.2013 прийнято наказ №45-оп, яким майора ОСОБА_1 відряджено для подальшого проходження військової служби до Одеської національної морської академії (а.с.67).
14. Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України №70 призначено майора ОСОБА_1 на посаду курсового офіцера організаційно-стройового відділу (а.с.68).
15. З майором ОСОБА_1 , курсовим офіцером організаційно-стройового відділу Університету, укладено новий контракт про проходження військової служби в Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу, який набрав чинності з 21.06.2017 (а.с.63-66).
16. Згідно з наказом ректора Університету від 07.06.2022 №203 майора ОСОБА_1 звільнено з посади курсового офіцера організаційно-стройового відділу та направлено в розпорядження Міністра оборони України. Вирішено 10.06.2022 виключити його зі списків особового складу Університету та зняти з усіх видів постачання (а.с.69).
17. ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою від 12.08.2022 за вх. №286 на ім`я ректора Університету з проханням нарахувати та виплатити з 24.02.2022 по 10.06.2022 щомісячну додаткову винагороду в розмірі 30000 грн відповідно до Постанови №168 (а.с.72-74).
18. Згідно з архівною відомістю у період з 24.02.2022 по 31.03.2023 позивачу нараховувалося та виплачувалося грошове забезпечення без включення до нього додаткової винагороди щомісячно в розмірі 30000 грн відповідно до Постанови №168 (а.с.98).
19. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому додаткової винагороди в період з 24.02.2022 по 10.06.2022, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
V. Джерела права та акти їх застосування
20. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII). Цим Законом установлено єдину систему соціального та правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей.
21. Відповідно до абзацу 1 частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується військовослужбовцям у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
22. Тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу; додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу; розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу тощо затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704).
23. За змістом пункту 2 Постанови №704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, що повністю збігається зі складовими грошового забезпечення військовослужбовців, визначеними в частині другій статті 9 Закону №2011-ХІІ.
24. Абзацом 2 частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII визначено, що порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
25. Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
26. Згідно з абзацом 3 частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII визначено, що порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
27. Порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, відряджених до державних органів, установ та організацій визначено постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 №104 (далі - Порядок №104).
28. Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що військовослужбовцям, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил.
29. Грошове забезпечення виплачується виходячи з (І) окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, (ІІ) інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також (ІІІ) окладів за військовими (спеціальними) званнями і (ІV) надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців (абзац 2 пункту 1 Порядку №104).
30. Відповідно до абзацу 3 пункту 1 Порядку №104 виплата одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов`язків і бездоганну дисципліну відрядженим військовослужбовцям не провадиться.
31. Виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені зазначені військовослужбовці (абзац 5 пункту 1 Порядку №104).
32. За відрядженими особами зберігаються всі види матеріального забезпечення за попереднім місцем служби, гарантії щодо соціального захисту, передбачені законодавством, за рахунок бюджетів, зокрема, Збройних Сил України (абзац 6 пункту 1 Порядку №104).
VІ. Позиція Верховного Суду
33. За приписами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
34. Відповідаючи на питання, поставлене перед судом касаційної інстанції в межах доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд керується таким.
35. Спірним у цій справі є питання застосування пункту 1 Постанови №168 у правовідносинах щодо нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі 30000 грн позивачу-військовослужбовцю, який був відряджений до Національного університету "Одеська морська академія".
36. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (надалі строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідними указами Президента України; воєнний стан в країні триває по теперішній час).
37. На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 /2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168, якою вирішив питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, зокрема установив виплату додаткової винагороди для військовослужбовців на період дії воєнного стану.
38. Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (у первинній редакції) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міноборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
39. Виплата такої додаткової винагороди проводиться на підставі наказів командирів (начальників) (абзац третій пункту 1 Постанови №168).
40. Верховний Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду (далі - Велика Палата) в постанові від 29.08.2024 у зразковій справі №640/13029/22 сформувала висновки щодо питання поширення на військовослужбовців, відряджених до державних установ, положень пункту 1 Постанови №168 щодо права на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн.
40.1. Так, Велика палата констатувала, що виплата додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн повинна здійснюватися як стимулювання винятково тим військовослужбовцям Збройних Сил, які своїми безпосередніми діями здійснюють захист суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності України.
40.2. Велика Палата зауважила, що визначена пунктом 1 первинної редакції Постанови №168 додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців (пункт 2 частини другої статті 9 Закону №2011-ХІІ), тоді як абзацом 2 пункту 1 Постанови №104 чітко визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців.
40.3. Зважаючи на викладене, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення Постанови №168 не поширюють свою дію на військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій.
41. Надалі зазначену правову позицію підтримав Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду (далі - Судова палата) у справі № 160/13876/22.
41.1. Так, у постанові від 19.03.2026 Судова палата відступила від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 29.02.2024 у справі №320/2090/23 та від 07.03.2024 у справі №320/10293/22, щодо поширення на військовослужбовців, відряджених до державних підприємств, дії Постанови №168. Судова палата зазначила, що наведені висновки ґрунтувалися на помилковому ототожненні порядку та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу, та військовослужбовцям, відрядженим до державних органів, установ та організацій.
42. Повертаючись до обставин справи, що розглядається, у спірний період ОСОБА_1 , будучи відрядженим військовослужбовцем Збройних Сил України, проходив військову службу в Національному університеті "Одеська морська академія" на посаді курсового офіцера організаційно-стройового відділу.
43. Суд зазначає, що Національний університет «Одеська морська академія» є закладом вищої освіти державної форми власності, що належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наявного в матеріалах справи (т. 1, а. с. 150-154), за організаційно-правовою формою Університет належить до державної організації (установи, закладу).
44. Отже, з огляду на те, що ОСОБА_1 у спірний період був військовослужбовцем, відрядженим до державної установи, та враховуючи наведені вище правові висновки Великої Палати і Судової палати, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення спеціального порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до державних органів, установ та організацій, а положення пункту 1 Постанови №168 щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн на позивача не поширюються.
45. Твердження позивача про те, що він перебував в оперативному підпорядкуванні начальника Інституту Військово-морських сил Національного університету «Одеська морська академія» та виконував завдання (брав участь у заходах) щодо посилення об`єктів військової інфраструктури в м. Одесі, Суд не бере до уваги, оскільки саме по собі перебування позивача з 10.03.2022 в оперативному підпорядкуванні начальника Інституту не змінювало його правового статусу як військовослужбовця, відрядженого до державного закладу освіти, та не впливало на встановлений для них порядок виплати грошового забезпечення.
46. За таких обставин Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо відсутності в позивача права на отримання передбаченої Постановою №168 додаткової винагороди в розмірі 30000 грн за період з 24.02.2022 по 10.06.2022.
47. За правилами статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
48. За таких обставин, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги та залишення постанови суду апеляційної інстанції без змін.
49. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
50. Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Продуном Віталієм Вікторовичем, залишити без задоволення.
2. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2025 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач С.А. Уханенко
Судді: О.В. Кашпур
В.М. Соколов