єдиний унікальний номер справи 531/2434/25
номер провадження 2-др/531/30/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня року    м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Герцова О. М.,
за участі секретаря – Капленко Є. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Конюшенко Марії Анатоліївни, яка діє в інтересах до ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лип`янка» до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланнівська МТС" про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки та визнання відсутнім права оренди, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 19 червня 2026 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Лип`янка» до ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю "Ланнівська МТС" про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки та визнання відсутнім права оренди - відмовлено.
До суду надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Конюшенко Марії Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання про стягнення з позивача ТОВ «Лип`янка» на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу (на оплату послуг адвоката) в розмірі 25 000,00 грн з наданням доказів щодо їх розміру.
Ухвалою судді заяву прийнято до провадження, призначено справу до розгляду.
Від представника позивача надійшло заперечення на клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якому представник позивача ТОВ «Лип`янка» заперечує проти задоволення заяви відповідача про стягнення 25 000 грн витрат на професійну правничу допомогу та просить залишити її без розгляду. Позивач зазначає, що представник відповідача до закінчення судових дебатів не заявляв про намір подати докази судових витрат, у зв`язку з чим втрачено право на їх відшкодування. Крім того, подані документи містять істотні суперечності, не підтверджують фактичне понесення витрат саме у цій справі, не містять детального опису виконаних робіт, а частина заявлених послуг стосується відзиву, який був залишений судом без розгляду. Також позивач вважає заявлену суму 25 000 грн явно неспівмірною зі складністю та характером спору.
Неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду справи.
Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини і дійшов наступного висновку.
Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 19 червня 2026 року, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Лип`янка» до ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю "Ланнівська МТС" про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки та визнання відсутнім права оренди - відмовлено.
Представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Конюшенко М. А. подано заяву про стягнення судових витрат.
На підтвердження понесених відповідачем судових витрат за надання правничої допомоги до заяви про ухвалення додаткового рішення надано копії документів, відповідно до яких ОСОБА_1 понесла судові витрати на правничу допомогу в сумі 25000,00 грн, а саме: договір про надання правової допомоги від 19.11.2025 року, акт виконаних робіт від 20.06.2026 року на суму 25000,00 грн; квитанцію б/н, згідно якої адвокатом Конюшенко М А. прийнято від ОСОБА_1 сплату за надання юридичних послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги від 19.11.2025 року. 
Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).
Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу предметом дослідження є факт надання правничої допомоги, обсяг виконаних адвокатом робіт, їх вартість, а також реальність, необхідність і співмірність заявлених витрат. При цьому суд не наділений повноваженнями здійснювати перевірку дотримання адвокатом вимог податкового законодавства, порядку ведення господарської діяльності, застосування РРО/ПРРО чи способу проведення розрахунків між адвокатом та клієнтом, оскільки такі питання не входять до предмета доказування у межах розгляду заяви про розподіл судових витрат.
Перевіряючи реальність надання відповідачу професійної правничої допомоги суд зазначає, що в матеріалах справи міститься відзив на позов, інші заяви та клопотання. Крім цього, журналами судових засідань підтверджується участь представника у судових засіданнях під час розгляду справи.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставіст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Зокрема, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Лавенс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Слід також зазначити, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати осіб утримуватися від вчинення неправомірних дій, які призводять до подання відповідних позовів про захист та відновлення порушених прав.
Оцінюючи надані представником відповідача докази в підтвердження обсягів отриманих витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи те, що Конюшенко М. А. брала участь як представник відповідача у розгляді аналогічних справ в Карлівському районному суді, відтак не потребувала значного часу для опрацювання правової бази, обсяг виконаних адвокатом робіт, слід дійти висновку про неспівмірність заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 25000,00 грн, який є завищеним, у зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 5000,00 гривень.
Таким чином, враховуючи наведені вище положення чинного законодавства та надаючи оцінку наявним у справі доказам суд дійшов висновку про можливість стягнення з позивача на користь відповідачів в рахунок відшкодування судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень
На переконання суду, зазначений розмір відшкодування судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу буде відповідати критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та результатів її розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст. 133, 137, 141, 270, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Конюшенко Марії Анатоліївни про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за Товариства з обмеженою відповідальністю «Лип`янка» до ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю "Ланнівська МТС" про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки та визнання відсутнім права оренди - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лип`янка" (код ЄДРПО 32217731) на користь ОСОБА_1 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.  
Додаткове рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя О. М. Герцов