№ 207/1798/26 
№ 2/207/2138/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року Південний районний суд міста Кам`янського у складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Єрмакової Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування за невиконання кредитного договору, 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача збитки в якості відповідальності за несвоєчасне виконання рішення суду у справі №2-226/12 у розмірі 193 721 грн. 56 коп., сплачений судовий збір у розмірі 2 662 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову зазначено, що 19.04.2012 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ухвалено рішення по справі № 2-226/12, за яким вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль» - 627 779 гривень 34 копійки та понесені судові витрати: 1700 гривень судового збору та 120 гривень за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 
З моменту набрання рішенням законної сили вчинялись дії щодо примусового виконання рішення, але воно так і не було виконане в розумінні чинного законодавства. 
Таким чином, рішення, яке постановив Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області не виконувалось відповідачем у період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року.
Кредитний договір № 014/08-11/027/1-07 від 14.02.2007 р. було укладено між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 . 
Надалі, право вимоги первісним кредитором було відступлено до ТОВ "ФК Довіра та гарантія" на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги №114/7-4111/ДГ від 14.03.2017 року. 
Даний факт також підтверджено в судовому порядку – ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25.10.2018 року по справі 2-226/12, якою замінено сторону стягувача за рішенням суду від 19 квітня 2012 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» (код ЄДРПОУ 38750239, п/р НОМЕР_1 в ПАТ «Альфа Банк», МФО - 300346, юридична адреса: 04112, м.Київ , вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, поверх 6, оф.34).
Тому, відповідно до укладених договорів станом на дату звернення до суду, Право вимоги за кредитним договором № 014/08-11/027/1-07 від 14.02.2007 р належить ТОВ "ФК Довіра та гарантія". 
25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ЄДРПОУ 38750239) протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС».
Рішення суду не виконувалось відповідачем у період з 25.02.2019 року до 23.02.2022 року, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. 
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
У зв`язку з чим, позивачем було розраховано, виходячи із загальної суми заборгованості, 3% річних у розмірі 56 448,54 грн. та інфляційні збитки у розмірі 137 273,02 грн. (разом становить 193 721,56 грн.), що підлягають сплаті відповідачем за прострочення виконання рішення суду.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України, надав суду заяву, в якій зазначив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, відповідно до ст. ст. 128,129 ЦПК України. 
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.
Так, у судовому засіданні встановлено, що 19.04.2012 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ухвалено рішення по справі № 2-226/12, за яким вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль» - 627779 гривень 34 копійки та понесені судові витрати: 1700 гривень судового збору та 120 гривень за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 
З моменту набрання рішенням законної сили вчинялись дії щодо примусового виконання рішення, але воно так і не було виконане в розумінні чинного законодавства. 
Таким чином, рішення, яке постановив Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області не виконувалось відповідачем у період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року.
Кредитний договір № 014/08-11/027/1-07 від 14.02.2007 р. було укладено між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 . 
Надалі, право вимоги первісним кредитором було відступлено до ТОВ "ФК Довіра та гарантія" на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги №114/7-4111/ДГ від 14.03.2017 року. 
Даний факт також підтверджено в судовому порядку – ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25.10.2018 року по справі 2-226/12, якою замінено сторону стягувача за рішенням суду від 19 квітня 2012 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» (код ЄДРПОУ 38750239, п/р НОМЕР_1 в ПАТ «Альфа Банк», МФО - 300346, юридична адреса: 04112, м.Київ , вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, поверх 6, оф.34).
Тому, відповідно до укладених договорів станом на дату звернення до суду, Право вимоги за кредитним договором № 014/08-11/027/1-07 від 14.02.2007 р належить ТОВ "ФК Довіра та гарантія". 
25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ЄДРПОУ 38750239) протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС».
Рішення суду не виконувалось відповідачем у період з 25.02.2019 року до 23.02.2022 року, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. 
У зв`язку з чим, позивачем було розраховано, виходячи із загальної суми заборгованості, 3% річних у розмірі 56 448,54 грн. та інфляційні збитки у розмірі 137 273,02 грн. (разом становить 193 721,56 грн.).
Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частинами 1,2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Такий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15, від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15.
Відповідно до висновків Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Тож, позовні вимоги щодо стягнення збитків в якості відповідальності за несвоєчасне виконання рішення суду у справі №2-226/12 у розмірі 193 721 грн. 56 коп. – підлягають задоволенню.

За правилами ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 2 662 грн.40 коп.

Крім того, згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.133 ЦПК України).
На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано копію Договору правової допомоги № 97 від 03.12.2025 року; копію додаткової угоди до Договору №97 від 03.12.2025; копію акту наданих послуг від 16.04.2026; копію детального опису наданих послуг за Договором, відповідно до якого сума наданих послуг складає 7 000,00 грн.; копію свідоцтва адвоката КС №11306/10.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 12, 13, 89, 137, 141, 258, 264-265, 280-282 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (ЄДРПОУ: 38750239, адреса: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) збитки в якості відповідальності за несвоєчасне виконання рішення суду у справі №2-226/12 у розмірі 193 721 (сто дев`яносто три тисячі сімсот двадцять одна) грн. 56 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (ЄДРПОУ: 38750239, адреса: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 662 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. 00 коп. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Р.Є. Дубовик