Справа №522/10283/26
Провадження №2-о/522/430/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2026 року    м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі: 
головуючої – судді Косіциної В.В.,
розглянувши на підставі наявних матеріалів цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересовані особи – Одеська міська рада та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення,-
ВСТАНОВИВ:
04 червня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересовані особи – Одеська міська рада та ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій заявники просять встановити факт належності правовстановлюючих документів на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 свідоцтва про право власності на житло від 26 жовтня 1995 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів (згідно з розпорядженням (наказом) № 70105 від 26 жовтня 1995 року) та реєстраційного посвідчення № 1336 (стр. 96 кн159пр) 08 грудня 1995 року Одеського міжміського бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 12 вересня 2005 року, РНОКПП - НОМЕР_2 , а також ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В.
Разом із заявою до суду надійшло клопотання про витребування доказів, у якому заявники просять суд витребувати у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Ріти Юріївни копію спадкової справи № 37/2025 від 18.12.2025 щодо майна ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду від 09 червня 2026 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку окремого провадження. Задоволено клопотання про витребування доказів. Залучено в якості заінтересованої особи ОСОБА_4 . Засідання по справі призначено на 02 липня 2026 року.
18 червня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу – Шепелюк Ріти Юріївни надійшла відповідь на виконання ухвали суду від 09.06.2026.
02 липня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника заявника – адвоката Чорноморець Тараса Володимировича про розгляд справи без участі.
02 липня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника заявника – адвоката Чорноморець Тараса Володимировича про долучення доказів, у якому заявник просив долучити до матеріалів справи копію свідоцтва про смерть.
02 липня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без участі.
У судове засідання, призначене на 02 липня 2026 року учасники справи у судове засідання – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. 
Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи – не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Враховуючи те, що учасники справи у судове засідання – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, а неявка учасників справи у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Встановлено, що текст рішення буде проголошено 09 липня 2026 року.
Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Щодо закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.
Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі в якості заінтересованої особи було залучено ОСОБА_4 .
Проте, згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто, до відкриття провадження у справі.
Згідно із ч. 4 ст. 25 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Згідно із ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Цивільне-процесуальне законодавство України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі.
Отже, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю після відкриття провадження у справі. У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Отже процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому не залежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.
Таким чином процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку ст. 55 ЦПК України можливо лише шляхом залучення правонаступника померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства.
За таких обставин, оскільки чинним законодавством України не передбачено судового вирішення спору з особою, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог ст. 25 ЦК України припинено, та в силу вказаного вище не могла бути стороною у справі, провадження у справі в частині позовних вимог, пред`явлених до ОСОБА_2 підлягало закриттю з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, як правильно зробив суд апеляційної інстанції. Зазначена позиція висловлена у постанові ВП ВС від 07.04.2020 по справі № 473/1433/18.
Постанова ВС від 18.12.2019 року у справі №127/328/17 містить висновки про те, що якщо правонаступництво у справі допускається, то правонаступників можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.
Отже, якщо позов пред`явлено до померлої особи, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
В даному конкретному випадку, смерть ОСОБА_4 настала до моменту звернення до суду із заявою про встановлення факту.
З моменту смерті, його правоздатність припинена, а тому, на момент відкриття провадження ОСОБА_4 не міг набути статусу учасника справи (відповідача).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Тому, оскільки на момент звернення до суду із заявою ОСОБА_4 помер, що свідчить про припинення його правоздатності, а тому, останній не може бути стороною по справі, суд доходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження щодо нього на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України. 
Щодо розгляду заяви по суті, суд зазначає наступне.
26 жовтня 1995 року Орган приватизації прийняв розпорядження №70105, за яким квартиру АДРЕСА_2 передану у спільну власність ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 .
На підставі розпорядження органу приватизації від 26.10.1995 №70105, 26 жовтня 1995 року Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради народних депутатів було видано на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ,   ОСОБА_7 ,   ОСОБА_8 та ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на житло, а саме, квартиру АДРЕСА_2 , та яке зареєстровано та записано в реєстрову книгу №7-7794.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер   ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .
Спадкоємцем після смерті   ОСОБА_10 є його матір – ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу – Шепелюк Ріти Юріївни.
На підтвердження факту належності правовстановлюючого документу, заявником було подано копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я   ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно відповіді з ДНАП ОМР від 23.12.2025 №24841Н/00-06, за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані, зокрема:
-   ОСОБА_9 ; ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
-   ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На думку суду, заявник –   ОСОБА_13 та зазначений у свідоцтві про право власності на житло від 26.10.1995 «   ОСОБА_14 », а також померлий ОСОБА_5 та зазначений у свідоцтві про право власності на житло від 26.10.1995 « ОСОБА_5 » є одними і тими ж самими особами, а помилка у написанні прізвища зумовлена транслітерацією такого прізвища з російської на українську мови та часленними варіаціями правопису вказаного прізвища з урахуванням можливості зміни голосних букв «е, і, и» у різних складах вказаного прізвища.
Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
КЦС ВС у постанові від 20.09.2023 у справі № 756/5681/22 вказав, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.
Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 серпня 2018 року по справі № 545/1472/17 (провадження № 61-1584св17) зазначено, що «при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства».
Як зазначено у п. 12 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Зі змісту статті 319 ЦПК України випливає, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Тому, з урахуванням зазначеного, суд вважає, що факт належності ОСОБА_5 та ОСОБА_1 правовстановлюючого документу, а саме, свідоцтва про право власності від 26.10.1995 року – доведений.
У заяві про встановлення факту заявники також просять суд встановити факт належності ОСОБА_5 та ОСОБА_1 реєстраційного посвідчення №136 віл 08.12.1995.
Зі змісту свідоцтва про право власності на житло від 26.10.1995 вбачається, що на його зворотній стороні проставлено відмітку про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 в ОМБТІ Виконавчого комітету ОМР народних депутатів, яка проведена 08 грудня 1995 року, реєстровий номер – 1336.
Проте, вказана відмітка не є правовстановлюючим документом, а лише підтверджує факт реєстрації права власності на підставі вказаного свідоцтва за певними особами.
Встановлення факту реєстрації права власності в ОМБТІ Виконавчого комітету ОМР народних депутатів не призведе до досягнення певного результату, зокрема, можливості зареєструвати за собою право власності в ДРРП або оформити спадщину після смерті ОСОБА_5 .
Саме лише встановлення факту належності свідоцтва про право власності буде належною правовою підставою для досягнення мети поданої заяви, а саме, реєстрацію права власності та прийняття спадщини.
У зв`язку з зазначеним, суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви та встановлення факту належності свідоцтва про право власності.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265, 315, 319, 353 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Провадження у справі №522/10283/26 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересовані особи – Одеська міська рада та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення щодо ОСОБА_4 – закрити на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.
Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересовані особи – Одеська міська рада та ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення – задовольнити частково.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт належності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_6 правовстановлюючого документу, а саме, свідоцтва про право власності на житло, а саме, квартиру АДРЕСА_2 , що видане Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради Народних депутатів 26 жовтня 1995 року на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на підставі розпорядження від 26.10.1995 №70105, та яке зареєстровано та записано у реєстрову книгу за №7-7794.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_2 , правовстановлюючого документу, а саме, свідоцтва про право власності на житло, а саме, квартиру АДРЕСА_2 , що видане Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради Народних депутатів 26 жовтня 1995 року на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на підставі розпорядження від 26.10.1995 №70105, та яке зареєстровано та записано у реєстрову книгу за №7-7794.
У задоволенні заяви в іншій частині – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення складено та підписано 09 липня 2026 року.

Суддя    Косіцина В.В.