Коростишівський районний суд Житомирської області 

Справа № 935/3236/24
Провадження № 2/935/53/26
РІШЕННЯ
Іменем України
08 липня 2026 року        м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Щербаченко І.В., за участі: секретаря судового засідання Кумечко С.М., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «В.К.Груп» про стягнення грошових коштів,
установив:
Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення грошових коштів, обґрунтовуючи його, що відповідно до договору купівлі продажу майнових прав № БУЗ-10/10004 від 21 липня 2023 року укладено між тов. «В.К. Груп» та відповідачем ОСОБА_2 , після виплати суми договору відповідно до додатку 1 Договору – «Графік Оплат», до 27 березня 2025 року, відповідач ОСОБА_2 набуває право власності на нерухоме майно а саме квартиру за адресою АДРЕСА_1 , третя секція. На час укладання договору домовились з відповідачем ОСОБА_2 та її сином ОСОБА_3 , що позивачем буде сплачена 1/3 частина вартості квартири по договору купівлі- продажу майнових прав № БУЗ-10/1004 від 21 липня 2023 року. Іншу частину вартості квартири по даному договору сплачують відповідач ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 після виплати всієї суми по договору купівлі продажу майнових прав № БУЗ – 10/1004 від 2 липня 2023 року, відповідач ОСОБА_2 усно зобов`язалась оформити на позивача право власності на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , третя секція. Відповідно до платіжної інструкції О.О. 3111438676.1 від 21.07.2023 р. позивачем було внесено суму у розмірі 399 500,00 грн. на рахунок ТОВ «В.К. Груп» від імені ОСОБА_2 , призначення платежу – оплата згідно договору БУЗ-10/1004, ОСОБА_2 РНОКПП: НОМЕР_1 ч/з ОСОБА_1 . Також було внесено особисто ОСОБА_1 , коштів у розмірі триста дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот гривень. Також були і інші проплати в загальній сумі 578 500 грн. Враховуючи, що стосунки з відповідачем ОСОБА_2 та її сином ОСОБА_3 припинені та свої обов`язки відповідач ОСОБА_2 виконувати в подальшому відмовилась, щодо переоформлення на останню 1/3 частини квартири по договору купівлі продажу майнових прав № БУЗ-10/1004 від 21 липня 2023 року. Так як відсутні будь- які письмові докази того, що відповідач ОСОБА_4 взяла на себе зобов`язання переоформити на останню право власності частини квартири, звернулася до суду з позовом про повернення сплаченої суми. 
У судове засідання позивач не з`явилася, просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач ОСОБА_2 уклала договір купівлі продажу майнових прав № Буз-10/1004 з ТОВ «В.К. Груп» та в майбутньому, після відповідної оплати грошових коштів на рахунок вказаної ТОВ набуває право власності на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач звернулась з позовом про стягнення коштів з ОСОБА_2 оскільки позивач за усною домовленістю перерахувала грошові кошти в розмірі 578 500, 00 грн. на користь ТОВ «В.К.Груп» і тим самим між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини у формі Позики грошових коштів. Ознайомившись із змістом позовної заяви, відповідачем позовні вимоги не визнаються в повному обсязі. Щодо твердження позивача про укладення усного договору, відповідач заперечує. Договорів позики між позивачем та відповідачем укладено не було, відповідач безпосередньо грошові кошти від позивача не отримувала, та відповідно жодну розписку не писала. Жодного договору дарування між відповідачем та позивачем , а також третьою особою не укладалось. А тому у задоволені позовних вимог просить відмовити.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи містяться пояснення, в яких зазначено, що дійсно між ОСОБА_2 та ТОВ «В.К.Груп» укладено договір купівлі – продажу майнових прав № БУЗ-10/1004 від 21.07.2023. Станом на 26.12.2024 сторонами до вказаного договору не укладалось жодної угоди чи додаткового договору про визначення прав та обов`язків позивача на оплату за договором, а також набуття ним в подальшому права власності 1/3.
Позивачем направлено відповідь на відзив, в якому зазначено, що дійсно перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , але сплачені кошти по договору купівлі- продажу майнових прав № БУЗ-10/1004 від 21 липня 2023 у розмірі 578 500 ,00 грн., є її особистою власністю, оскільки ОСОБА_3 самостійно вносив кошти за свою частину квартири. А тому просить позовні вимоги задовольнити.
Представником відповідача надіслано заперечення (відповідь на відзив). в якому останній зазначив, що жодного договору дарування між відповідачем та позивачем не укладалось. За таких обставин між позивачем та відповідачем у формі укладення договору позики грошових коштів не вбачається, так само як відносини щодо дарування майнових прав у майбутньому.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України суд призначив проголошення рішення о 15-30 год. 08.07.2026.
З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку.
Суд, дослідив надані докази на засадах змагальності в межах позовних вимог та дійшов до такого висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 перерахувала грошові кошти на рахунок отримувача НОМЕР_2 з призначенням платежу сплата згідно договору БУЗ-10/1004, ОСОБА_2 _, РНОКПП: НОМЕР_1 ч/з ОСОБА_1 в сумі 399500,00 грн., 100000,00 грн.,100000,00 грн.,100050,00 грн.,22000,00 грн., 22000,00 грн., 22000,00 грн., 22000,00 грн., 22000,00 грн.,23000,00 грн., 23000,00 грн., 23000,00 грн.23000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями.
Відповідно до графіку оплат (додаток №1 до договору купівлі – продажу майнових прав № БУЗ – 10/1004 від 21 липня 2023 року, встановлено черговість внесення платежів, розмір платежу, що підлягає сплаті, грн. та граничний термін сплати коштів.
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).
Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У ЦК України закріплено принцип свободи договору, за яким відповідно до статті 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості(стаття 627 ЦК України).
Необхідно зазначити, що свобода договору передбачає не лише право сторін вільно виявляти волю на вступ у договірні відносини, але включає також можливість визначати зміст договору, у тому числі і визначати способи забезпечення договірних зобов`язань та гарантії прав сторін. Така свобода обмежується рамками чинних нормативних актів, звичаїв ділового обороту, а дії сторін повинні відповідати вимогам розумності, добросовісності та справедливості.
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом (стаття 1215 ЦК України).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того, чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.
Так, в основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Відповідно до матеріалів справи у позивача відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів щодо договору купівлі – продажу майнових прав, проте здійснювала таку сплату, оскільки вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів. Доказів укладення договору щодо сплати коштів позивачем не надано.
У справі, ОСОБА_1 сплатила грошові кошти, знаючи, що між нею та відповідачем відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) з повернення коштів, позивач добровільно сплачувала кошти, а тому поведінка позивача є суперечливою (тобто, потерпіла особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків). При цьому позивач перераховувала ТОВ «В.К. Груп» кошти тривалий час. У призначеннях платежу позивач зазначав, що призначенням платежу є сплата згідно договору БУЗ-10/1004 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . Так як позивач не була зобов`язана перераховувати кошти внаслідок відсутності договірних відносин із відповідачем чи третьою особою, щодо договору купівлі продажу майнових прав № БУВ-10/1004 від 21 липня 2023 року, а також будь-яких інших зобов`язань, проте вона здійснювала ці платежі протягом тривалого часу, її поведінка щодо вимоги повернення цих коштів є вочевидь суперечливою та недобросовісною.
Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення грошових коштів у розмірі 578 500,00 грн.
Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволені позовних вимог слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 89, 141, 263-265, 279,ЦПК України, суд,
ухвалив:
У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «В.К.Груп» про стягнення грошових коштів відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду складено: 08.07.2026.
Найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .
Третя особа: ТОВ «В.К. Груп» ЄДРПОУ – 39145742, адреса: 04107, м. Київ, вул. Нагірна,18/16.

Суддя І.В. Щербаченко