справа № 274/4847/26
провадження №3/0274/1000/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2026 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Базюк Ю.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Бердичівського РВП ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, заміжню, маючу неповнолітню дитину, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
08.06.2026 близько 21 год. 45 хв. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , порушила правила утримання собак, а саме допустила приведення собаки породи вівчарка по кличці «Граф» у громадське місце, внаслідок чого собака загризла собаку породи чихуа-хуа, що спричинило заподіяння шкоди майну ОСОБА_2 . 
Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 3 ст. 154 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 суду повідомила, що собака утримується в вольєрі. Територія для вигулу закрита. Того вечора її вдома не було. Собаку вигулювала дитина в загородженому місці, але собака зробила підкоп і вибігла на вулицю. Хвіртку відкрив чоловік, щоб собака могла повернутися на подвір?я. Через декілька днів вона телефонувала сусідці, хотіла відшкодувати шкоду, але вона сказала, що вже пізно.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_2 повідомила, що собачка породи чихуа-хуа була придбана для дитини дванадцять років тому та стала для них членом родини. 08.06.2026 близько 21 год 45 хв. вона гуляла з собачкою, яка була на повідку. Коли проходили повз подвір?я ОСОБА_3 , то на них з двору через відкриту хвіртку вискочила вівчарка та стала душити чихуа-хуа. На крик, не поспішаючи, вийшов чоловік ОСОБА_1 . На прохання допомогти відігнати собаку, чоловік відповів, що він нічого зробити не може. Собака породи вівчарка занесла її собаку в городи і там покинула. Коли вона підійшла, її собачка чихуа-хуа вже померла. Чоловік ОСОБА_1 навіть не намагався вибачитися чи якось її заспокоїти, пішов додому. Цього ж вечора, коли вони везли свою собачку щоб похоронити, то зустріли чоловіка ОСОБА_1 , який їхав на велосипеді, попереду нього бігла вівчарка, що напала на їхню собачку, без повідка. На наступний день вона зробила пост в соціальних мережах, де розповіла про ситуацію, яка трапилася. Її телефонувало багато людей, які співчували та підтримували. Дехто з людей повідомляли про випадки коли саме ця вівчарка нападала на них. Через днів 5 до неї телефонувала ОСОБА_1 щоб вибачитися.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Статтею 221 КУпАП до повноважень суддів районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів віднесено розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2, а не ч.3 ст. 154 КУпАП. Разом з тим КУпАП не передбачено підвідомчості справ про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 154 КУпАП іншим органам, або посадовим особам. Слід врахувати, що санкція ч. 3 ст. 154 КУпАП передбачає штраф з конфіскацією тварин, що згідно з ст. 29 КУпАП допускається виключно за рішенням суду. Відтак, розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 154 КУпАП, підвідомчий саме суду.
Згідно з ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 ст. 154 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).
Відтак, об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: 1) тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях (формальний склад); 2) тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну (матеріальний склад).
Диспозиція норми ст. 154 КУпАП є бланкетною нормою та відсилає до інших актів законодавства, або ж рішень органів місцевого самоврядування.
Статтею 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» визначено особливості утримання домашніх тварин. Так, особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана забезпечити домашній тварині необхідні умови, що відповідають її біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, відповідно до вимог цього Закону. Домашніх тварин дозволяється утримувати у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї. Особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; безпеку супроводжуваної домашньої тварини; наявність повідка для здійснення вигулу собак та інших домашніх тварин, які можуть становити небезпеку для життя чи здоров`я людини, поза місцем постійного утримання таких тварин, а також намордника на собаках порід, що включені до Переліку небезпечних порід собак, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Частиною 3 ст. 154 КУпАП визначена відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.
Згідно ч. 1 ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, підтверджується: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.06.2026; заявою ОСОБА_2 від 09.06.2026; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 09.06.2026, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 25.06.2026, поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 даними в судовому засіданні; копією міжнародного ветеринарного паспорта на собаку породи чихуа-хуа власником якого була ОСОБА_2 .
Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, а саме в порушенні правила утримання собак, що спричинило заподіяння шкоди майну людини.
Обставин, що пом?якшують, обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.
При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу, винної, ступінь вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом?якшують, обтяжують відповідальність, та приходить до висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 154 КУпАП, яка не передбачає альтернативного стягнення, у виді штрафу з конфіскацією тварини. 
Таке рішення суд ухвалив з урахуванням того, що діяння ОСОБА_1 та умови утримання собаки, створюють та в подальшому можуть створювати реальну небезпеку для людей (насамперед дітей) та тварин, що перебувають/можуть перебувати в місцях загального користування, а отже тварину у власника є необхідним конфіскувати задля забезпечення безпеки громадян.
Одночасно, суд зауважує, що у разі дотримання ОСОБА_1 правил утримання собак, наслідки, які настали у цій справі могли б не настати.
Тому суд вважає, що накладення такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, а також характеру вчиненого правопорушення, особі порушниці, ступеню її вини, та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
Згідно із ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір, в розмірі, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (у 2026 році - 3328 грн.).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 24, 40-1, 245, 251, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1  визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень з конфіскацією собаки породи вівчарка на ймення «Граф».
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 665 грн. 60 коп.
Роз`яснити, що відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк 15 днів, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Ю.П. Базюк