_____________________________________________________________________________________________________________________   
Справа № 947/21945/26
Провадження № 2-о/947/333/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.07.2026 року
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді – Куриленко О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Петрової А.М., 
представника заявника – Мартинюк Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,
ВСТАНОВИВ :

26 травня 2026 року зареєстровано заяву, що надійшла через систему «Електронний суд», в якій представник заявника просить встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , трудової книжки серії НОМЕР_2 від 11.09.1984 року без печатки на першій (титульній) сторінці.
В обґрунтування заяви зазначала, що 23 березня 2026 року заявниця звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії за віком. Однак, 02.04.2026 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області надіслано ОСОБА_1 відмову у призначенні пенсії (рішення № 155250039954 від 02.04.2026 року). При відмові у призначенні пенсії територіальний орган Пенсійного фонду України зазначав, що період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 11.09.1984 р. та період навчання з 01.09.1983 по 25.07.1984 згідно атестату № НОМЕР_3 від 25.07.1984, оскільки на титульній сторінці трудової книжки запис про зміну прізвища не завірено печаткою. Для зарахування необхідно долучити свідоцтво про зміну прізвища « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ». Зазначає, що трудову книжку серії НОМЕР_2 заявниця отримала 11 вересня 1984 року на прізвище, ім`я та по-батькові (російською мовою) « ОСОБА_4 »; в грудні 1985 року прізвище заявниці в трудовій книжці було змінено на (російською мовою) « ОСОБА_5 », про що є відповідна позначка. Проте, відповідна позначка завірена лише підписом відповідальної особи, без проставлення печатки підприємства.
Метою встановлення факту належності трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 є оформлення пенсії за віком.
Указані обставини сталі підставою для звернення до суду з цією заявою.
Ухвалою судді від 27.05.2026 року відкрито окреме провадження по цій цивільній справі та призначено судове засідання на 13.07.2026 року на 14.00 год.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
У судовому засіданні, призначеному на 13.07.2026 року, представник заявниці ОСОБА_1 – ОСОБА_6 заяву підтримала та просила її задольнити, надавши оригінали усіх, наявних у справі, документів. 
Представник заінтересованої особи – Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без їх участі.
Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданим Кіровським бюро РАЦС м. Новосибірськ 25.02.1966 року, актовий запис № 655. 
25 грудня 1985 року укладено шлюб між ОСОБА_7 (російською « ОСОБА_8 ») та ОСОБА_4 , зареєстрований Київським відділом РАЦС м. Одеси, актовий запис № 1562. 
14 квітня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінської райадміністрації виконкому Одеської міської ради видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 , актовий запис № 138. 
У паспорті громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_6 , виданого 12.01.2007 року Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, прізвище, ім`я та по батькові вказано: українською мовою – ОСОБА_1 , російською – ОСОБА_9 . 
23 березня 2026 року заявниця звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії за віком. 
02.04.2026 року Головним управлінням Пенсійного фонд України у Львівській області надіслано ОСОБА_1 відмову у призначенні пенсії (рішення № 155250039954 від 02.04.2026 року). При відмові у призначенні пенсії територіальний орган Пенсійного фонду України мотивувався наступним: «період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 11.09.1984 р. та період навчання з 01.09.1983 по 25.07.1984 згідно атестату № 21565 від 25.07.1984, оскільки на титульній сторінці трудової книжки запис про зміну прізвища не завірено печаткою. Для зарахування необхідно долучити свідоцтво про зміну прізвища « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ». 
Трудову книжку серії НОМЕР_2 заявниця отримала 11 вересня 1984 року на прізвище, ім`я та по-батькові (російською мовою) « ОСОБА_4 »; в грудні 1985 року прізвище заявниці в трудовій книжці було змінено на (російською мовою) « ОСОБА_5 », про що є відповідна позначка.
Згідно зі ст. 24 Кодексу законів про працю України, при укладенні трудового договору громадянин, який вперше приймається на роботу, має право подати вимогу про оформлення трудової книжки.
Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. 
Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. 
Відповідно до п. 2.11 Інструкції, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. 
Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, відповідно до ст. 293 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 п. 5 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12 Постанови за № 5 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами.
Суд розглядає справи про встановлення факту, згідно до ч. 1 п. 6 ст. 315 ЦПК України, щодо належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення, постановлене у справі про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно відповідати вимогам статей 203, 275 ЦПК (за Кодексом 2004 р.) Суд повинен також навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт.
Проаналізувавши п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких: встановлений факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, щодо її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документів, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану, тощо).
Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.
Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них. 
З наданих заявником доказів вбачається, що доводи є законними та обґрунтованими.
Суд, розглядаючи справу повно, всебічно та об`єктивно, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню та необхідно встановити факт належності документу ОСОБА_1 .
Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 315 ЦПК України, суд, –

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, – задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , трудової книжки серії НОМЕР_2 від 11.09.1984 року без печатки на першій (титульній) сторінці. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.  Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя      О. М. Куриленко