Заводський районний суд м. Запоріжжя 
Справа № 332/1109/26
Провадження №: 2/332/2049/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2026 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Ретинської Ю.І. за участі секретаря судового засідання Карліної А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів надміру виплаченої державної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, 
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2026 року Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів надміру виплаченої державної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
В обґрунтування позову Департамент зазначив, що на обліку в Департаменті соціального захисту населення Запорізької міської ради знаходиться особова справа № 15793 по призначенню допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Так, 21.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
На підставі заяви про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 21.12.2023, Відповідачу видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 21.12.2023 №2326-5003072576.
ОСОБА_1 після отримання зазначеної довідки, у цей же день 21.12.2023 подав до Департаменту заяву № 637 про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Таким чином, на підставі заяви Відповідача від 21.12.2023 та наданих документів, рішенням Департаменту 1260119006-2023-1 від 22.12.2023 йому призначено державну допомогу з 01.12.2023 у розмірі 2 000,00 грн. щомісяця.
30.01.2024 ОСОБА_1 подав до Департаменту заяву № 84 для перерахунку розміру допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам як особі з інвалідністю. До заяви додано копію довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 456409 від 23.01.2024 про другу групу інвалідності.
На підставі зазначеної заяви та наданих документів рішенням Департаменту 1260119006-2024-2 від 05.03.2024 Відповідачу призначено державну допомогу з 01.01.2024 у розмірі 3000,00 грн. щомісяця.
За результатами верифікації з Мінфіном, у червні 2024 року Департаментом отримано інформацію, відповідно до якої Відповідач перебував за межами території України більш ніж 30 календарних днів підряд.
Також, на запит Департаменту від 05.07.2024 № 04.01-06/4770 «Про надання інформації», листом Державної прикордонної служби України від 19.07.2024 19-49674/18/24-Вих Позивача інформовано, що Відповідач виїхав з території України 19.03.2024 та станом на 05.07.2024 не повернувся на територію України.
Як вбачається з матеріалів справи, строк перебування Відповідача за кордоном перевищив 30 календарних днів підряд або більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги.
Керуючись п.8 Порядку 332, 08.07.2024 Департаментом було прийнято рішення припинити виплату Відповідачу допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у зв`язку з тим, що отримувач перебував за кордоном більш як 30 календарних днів чи більше як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги.
Таким чином, за результатами верифікації, виникла переплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі, яка підлягає поверненню, за період з травня 2024 року по червень 2024 року у сумі 6 000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 копійок):
Під час подачі до Департаменту заяви від 21.12.2023 № 637 про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 був поінформований, що допомога не призначається у разі відповідності критеріям, встановленим пунктом 8 Порядку 332, про що свідчить його особистий підпис.
Спеціалістами Департаменту, Відповідачу направлялось повідомлення від 08.07.2024 № 04.01-06/4814 про повернення надміру перерахованих коштів на проживання внутрішньо переміщеним особам та запропоновано переплачену суму повернути на рахунок Держказначейської служби України м. Київ добровільно, також це повідомлення було направлено Відповідачу 18.07.2024 із застосуванням мобільного додатку Viber, але переплачені кошти Відповідач у добровільному порядку станом на дату подання позову не повернув.
У зв`язку з цим Департамент соціального захисту населення просив стягнути з ОСОБА_1 отриману ним державну допомогу за період з травня 2024 року по червень 2024 року у розмірі 6 000,00 гривень та судовий збір у сумі 3 328,00 гривень.
Ухвалою суду від 13 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.
Сторони в судове засідання не з`явились. Представник Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі за наявності для цього правових підстав. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлявся в установленому законом порядку шляхом надсилання судових повісток, заяви чи клопотань по суті позовних вимог чи з процесуальних питань не надав.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що на обліку в Департаменті соціального захисту населення Запорізької міської ради знаходиться особова справа № 15793 по призначенню допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
21.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
На підставі заяви про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 21.12.2023, Відповідачу видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 21.12.2023 №2326-5003072576.
21.12.2023 ОСОБА_1 подав до Департаменту заяву № 637 про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
На підставі заяви Відповідача від 21.12.2023 та наданих документів, рішенням Департаменту 1260119006-2023-1 від 22.12.2023 йому призначено державну допомогу з 01.12.2023 у розмірі 2 000,00 грн. щомісяця.
30.01.2024 ОСОБА_1 подав до Департаменту заяву № 84 для перерахунку розміру допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам як особі з інвалідністю. До заяви додано копію довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 456409 від 23.01.2024 про другу групу інвалідності.
На підставі зазначеної заяви та наданих документів рішенням Департаменту 1260119006-2024-2 від 05.03.2024 Відповідачу призначено державну допомогу з 01.01.2024 у розмірі 3000,00 грн. щомісяця.
За результатами верифікації з Мінфіном, у червні 2024 року Департаментом отримано інформацію, відповідно до якої Відповідач перебував за межами території України більш ніж 30 календарних днів підряд.
Також, на запит Департаменту від 05.07.2024 № 04.01-06/4770 «Про надання інформації», листом Державної прикордонної служби України від 19.07.2024 19-49674/18/24-Вих Позивача інформовано, що Відповідач виїхав з території України 19.03.2024 та станом на 05.07.2024 не повернувся на територію України.
Строк перебування Відповідача за кордоном перевищив 30 календарних днів підряд або більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги.
Керуючись п.8 Порядку 332, 08.07.2024 Департаментом було прийнято рішення припинити виплату Відповідачу допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у зв`язку з тим, що отримувач перебував за кордоном більш як 30 календарних днів чи більше як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги.
Таким чином, виникла переплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі, яка підлягає поверненню, за період з травня 2024 року по червень 2024 року у сумі 6 000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 копійок):
Спеціалістами Департаменту, Відповідачу направлялось повідомлення від 08.07.2024 № 04.01-06/4814 про повернення надміру перерахованих коштів на проживання внутрішньо переміщеним особам та запропоновано переплачену суму повернути на рахунок Держказначейської служби України м. Київ добровільно, також це повідомлення було направлено Відповідачу 18.07.2024 із застосуванням мобільного додатку Viber.
Допомога на даний час не повернута.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.ч. 2, 3, 6 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені ч. ч. 2-5 цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
Як передбачено ч.ч.1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Крім того, за положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За положеннями ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
За змістом ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері соціального забезпечення громадян (враховуючи правовідносини між сторонами та час їх виникнення) регулюються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Постановою КМУ від 20.03.2022 № 322 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам». Цей Закон, як вказано у преамбулі, визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій. Вказаною Постановою КМУ (п. 1) затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам; Порядок використання коштів державного бюджету для надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 17, ч. 1 ст. 20 Закону основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат. Надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів, коштів підприємств, установ і організацій та соціальних фондів на засадах адресності та цільового використання.
Умови призначення допомоги на проживання визначає Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 (із змінами) (далі Порядок 332).
Відповідно до п. 5 Порядку 332 (в редакції, чинній на момент виникнення оскаржуваних обставин), допомога призначається внутрішньо переміщеним особам:
-які перемістилися (повторно перемістилися) з 1 січня 2022 р. з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції (далі перелік територій), щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації;
- яких житлове приміщення знищене або пошкоджене (до ступеня непридатного для проживання) та інформація про яке внесена до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України (далі Реєстр пошкодженого та знищеного майна) (за технічної можливості), або щодо якого подано документальне підтвердження органом місцевого самоврядування, а в разі його відсутності обласною державною (військовою) адміністрацією факту пошкодження/знищення житлового приміщення внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації.
Згідно з п.2. Порядку 332 (в редакції, чинній на момент виникнення оскаржуваних обставин), з 1 серпня 2023 р. допомога призначається на шість місяців внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця внутрішньо переміщеній особі або уповноваженій особі на внутрішньо переміщену особу у випадку недієздатності отримувача або дитину (далі уповноважена особа) у такому розмірі:
для осіб з інвалідністю та дітей 3000 гривень;
для інших осіб 2000 гривень.
Допомога призначається на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб,
Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення.
Відповідно до п. 6 Порядку 332 якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладанням кваліфікованого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису).
Відповідно до п.8 Порядку 332, нарахування та виплата допомоги та більше не уповноваженій особі або отримувачу припиняється призначається/поновлюється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо її повернення до покинутого місця проживання, або з місяця, який настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд або 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин.
Перевірка відомостей, зазначених внутрішньо переміщеною особою в заяві, проводиться органами соціального захисту населення, уповноваженою особою виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг під час формування та подання заяви засобами Порталу Дія.
У разі виявлення помилки у персональних даних одержувача, даних номера банківського рахунка (за стандартом IBAN) або категорії одержувача (працездатна особа, дитина, особа з інвалідністю) орган соціального захисту населення проводить коригування відповідної інформації та здійснює перерахунок розміру допомоги (з урахуванням раніше виплачених сум допомоги). Державне підприємство «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики» на підставі списків, отриманих від органів соціального захисту населення або централізованого нарахування допомоги внутрішньо переміщеним особам відповідно до абзацу другого пункту 9 цього Порядку, щомісяця до 2, 12 і 22 числа формує Реєстри внутрішньо переміщених осіб, які звернулися щодо виплати допомоги на проживання, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку через АТ «Ощадбанк» на банківський рахунок (за стандартом IBAN) у банку, в якому відкрито рахунок одержувача.
Згідно з п. 11 Порядку у разі неправомірного або повторного отримання внутрішньо переміщеною особою допомоги на проживання за певний період суми виплаченої допомоги повертаються особою добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Повернення одержувачами коштів виплаченої їм допомоги проводиться на рахунок Мінсоцполітики, відкритий в органах Казначейства.
Пунктом 1 частини 1 статті 1215 ЦК України передбачено, що не підлягають поверненню, зокрема, безпідставно набуті допомоги, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Вказана норма не застосовується у разі зловживань та недобросовісної поведінки набувача допомоги.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17.
Судом встановлено, що переплата виникла через недобросовісну поведінку відповідача, оскільки останній не повідомив Департамент про намір покинути територію України та перебував за кордоном понад 60 днів.
Як зазначалося раніше, спеціалістами Департаменту, Відповідачу направлялось повідомлення від 08.07.2024 № 04.01-06/4814 про повернення надміру перерахованих коштів на проживання внутрішньо переміщеним особам та запропоновано переплачену суму повернути на рахунок Держказначейської служби України м. Київ добровільно, також це повідомлення було направлено Відповідачу 18.07.2024 із застосуванням мобільного додатку Viber, але переплачені кошти Відповідач у добровільному порядку станом на дату подання позову не повернув (а.с.30,31).
Таким чином, Департамент намагався вирішити цей спір з Відповідачем в досудовому порядку, шляхом звернення до Відповідача, однак повідомлення повернення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги залишились без реагування, в добровільному порядку надмірно нараховані кошти Відповідачем не повернуті.
За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд вважає позовні вимоги Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради до обґрунтованими та такими, що повністю підлягають задоволенню.
Відповідно ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3328, 00 грн судового збору.
Керуючись статтями: 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів надміру виплаченої державної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам– задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави в особі Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради надміру виплачену допомогу на проживання внутрішньо переміщеній особі у розмірі 6 000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 копійок)., а також суму судового збору у розмірі 3328,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач: Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради, місцезнаходження: 69035, м. Запоріжжя, вул. Вячеслава Зайцева, б. 14, код ЄДРПОУ: 37573438; 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 . 
Повний текст рішення виготовлено 11.09.2026
Суддя         Ю.І.Ретинська