ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року 
м. Київ

справа №380/402/25
адміністративне провадження №К/990/11546/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Мацедонської В.Е., Смоковича М.І.,
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року, постановлену в складі колегії суддів: судді-доповідача Кузьмича С.М., суддів: Курильця А.Р., Мікули О.І., 
У С Т А Н О В И В :
І. Короткий зміст обставин справи і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
1. У січні 2025 року  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
2. Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 26 листопада 2025 року позов задовольнив. Визнав протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, яка виразилась у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року індексації грошового забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року. Зобов`язав Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, з урахуванням раніше виплачених сум. Визнав протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, яка виразилась у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати. Зобов`язав Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.
3. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, 28 січня 2026 року Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України подало до Восьмого апеляційного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження.
4. Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 09 лютого 2026 року визнав неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, наведені в заяві Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України. Апеляційну скаргу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року залишив без руху. Встановив Фінансовому управлінню Генерального штабу Збройних Сил України десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги шляхом подання заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням інших поважних підстав для поновлення строку з відповідними обґрунтуваннями та доказами причин пропуску такого строку.
5. Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 09 лютого 2026 року відмовив у задоволенні клопотання Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про звільнення або відстрочення сплати судового збору. Апеляційну скаргу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року залишив без руху. Встановив Фінансовому управлінню Генерального штабу Збройних Сил України десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги шляхом надіслання оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 1453,44 грн.
6. 20 лютого 2026 року Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України подало до Восьмого апеляційного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» заяву з документом про сплату судового збору та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
7. Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 27 лютого 2026 року визнав неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, наведені в заяві про поновлення строку апеляційного оскарження Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України. Відмовив у задоволенні заяви про поновлення строку апеляційного оскарження Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України. Відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року.
ІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
8. Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просило скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
У касаційній скарзі зазначено про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що висновок, указаний апеляційним судом в оскаржуваній ухвалі, не відповідає фактичним обставинам. 
Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України стверджує, що причинами, які суттєво вплинули на пропуск процесуального строку звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року в справі №380/402/25 стали беззаперечні, загальновідомі факти: фактичне перебування країни у стані війни з російською федерацією; спрямування видатків на першочергові потреби оборони України, виплату грошового забезпечення та задоволення першочергових витрат на посилення обороноздатності держави; фінансування в явно занижених розмірах і вкрай не ритмічно видатків, спрямованих на сплату судового збору, направлених на оскарження судових рішень, винесених не на користь відповідача та військових частин, які перебувають на його фінансовому забезпеченні. Відповідач перебуває в системі органів, які забезпечують формування та реалізацію державної політики з питань національної безпеки у воєнній сфері, у сфері оборони і військового будівництва, першочергово спрямовує наявний у нього фінансовий ресурс на здійснення заходів, які стосуються укріплення обороноздатності держави в ході протидії російській агресії та проявам тероризму з боку цієї недружньої країни, а також створює належні фінансові умови для лікування, реабілітації, оздоровлення військовослужбовців та інших осіб, у тому числі, які брали (беруть) безпосередню участь у бойових діях. Скаржник просив зважати на його значне навантаження щодо забезпечення захисту територіальної цілісності та недоторканності України, вжиття (забезпечення) заходів з постійного залучення особового складу для виконання завдань за призначенням у райони ведення бойових дій, відбиття збройної агресії з боку збройних формувань російської федерації, значним збільшенням документообігу, судових справ, виконанням різноманітних першочергових завдань в інтересах обороноздатності країни, обмеженим фінансуванням для заходів, зазначених вище. При цьому обставинами непереборної сили, зокрема, є: не функціонування Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (далі - ЕСІТС) або її окремої підсистеми (модуля) - Електронного кабінету; знеструмлення електромереж; оголошення повітряної тривоги у зв`язку із небезпекою застосування країною-агресором ракетно-бомбового удару по військових об`єктах та критичній інфраструктурі України; застосування країною-агресором проти України іншого озброєння, яке зумовлює застосування оповіщення «повітряна тривога» (застосування БПЛА та інше). Скаржник просив урахувати, що час доставки оскаржуваного судового рішення до Електронного кабінету відповідача є 27 листопада 2025 року о 18 год 15 хв і відповідно до вимог частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) рішення вважається врученим 28 листопада 2025 року, а загальний час стану «повітряна тривога», який був оголошений та тривав по місту Києву в період з 28 листопада 2025 року по 28 січня 2026 року склав близько 109 год 38 хв, що складає приблизно 4,6 діб. Разом із тим, необхідно врахувати критичну ситуацію, що склалася в енергетичній системі країни, планові періоди знеструмлення електромереж у місті Києві (як наслідок відімкнення користувачів Електронних кабінетів у ЄСІТС від глобальної мережі Internet) у період з 28 листопада 2025 року по 28 січня 2026 року, що є загальновідомим фактом, непотребуючим додаткового доказування, що негативно вплинуло на можливість своєчасного направлення апеляційної скарги на рішення суду. 
Посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29 вересня 2022 року в справі №500/1912/22, скаржник просив уважати очевидним, що: пропуск строку на апеляційне оскарження є незначним; зазначені відповідачем обставини непереборної сили (обставина або кілька обставин), що безпосередньо унеможливили або значно ускладнили можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, - є об`єктивними; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла (тривала) протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Наслідки, пов`язані з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, відповідають умовам поважності причин для поновлення таких строків, ураховуючи незначний його строк пропуску (аналогічне твердження було визначене в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 липня 2022 року в справі №127/2897/13-ц). Також Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року в справі №757/30991/18-а дійшов висновку про необхідність поновлення процесуальних строків і визнання запровадження воєнного стану поважною причиною для поновлення процесуальних строків (аналогічний підхід застосовано Верховним Судом в ухвалах від 27 липня 2022 року в справах №380/13558/21, №380/12913/21). В ухвалі Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2022 року в справі №460/14618/21 суд дійшов до висновку, що факт перебування на військовій службі, що підтверджується відповідною заявою, є поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження. У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29 вересня 2022 року в справі №500/1912/22 також зазначено про те, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду з позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому відповідач просив погодитись про відсутність обмежень у повноваженнях суду апеляційної інстанції щодо поновлення строку на апеляційне оскарження у порядку частини третьої статті 295 КАС України, оскільки на відміну від правил, установлених у статті 270 КАС України, пропущений строк на апеляційне оскарження може бути поновленим, а також із розумінням поставитись до об`єктивних обставин, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, у взаємозв`язку з інтервалами часу, в межах якого тривали обставини непереборної сили - близько 4,6 діб - період тривання сигналу «повітряна тривога», знеструмлення електромереж, не функціонування ЄСІТС або її окремої підсистеми (модуля) - Електронного кабінету, постійного залучення особового складу для виконання завдань за призначенням у райони ведення бойових дій, відбиття збройної агресії з боку збройних формувань російської федерації, значним збільшенням документообігу, виконанням різноманітних першочергових завдань в інтересах обороноздатності країни. Відповідачем у межах визначеного апеляційним судом строку на усунення недоліків апеляційної скарги здійснено усі можливі дії, своєчасно замовлено сплату судового збору. Зазначене свідчить про активну процесуальну поведінку скаржника, яка спрямовувалась на збереження права на апеляційний перегляд, що спростовує можливу пасивність чи недбалість. Поведінка відповідача свідчить про вжиття ним усіх можливих заходів для усунення недоліків апеляційної скарги. Скаржник просив діяти з метою виключення випадку надмірного формалізму та непропорційності між застосованими засобами і поставленою метою, наслідком чого може стати порушення його права на судовий захист.
IІІ. Рух справи у суді касаційної інстанції
9. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів: Мацедонської В.Е., Смоковича М.І. ухвалою від 27 квітня 2026 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. 
10. Від ОСОБА_1 відзиву на касаційну скаргу не надійшло. 
11. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. від 08 липня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами з 09 липня 2026 року. 
ІV. Джерела права й акти їхнього застосування
12. Приписами частини першої статті 293 КАС України визначено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
13. Відповідно до статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
14. За правилами частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, відповідно до яких апеляційна скарга залишається без руху і скаржнику надається строк для усунення її недоліків до десяти днів з дня вручення ухвали.
15. Згідно із частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
16. Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 299 КАС України).
V. Позиція Верховного Суду
17. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №380/402/25 стало оскарження судового рішення, зазначеного у частині третій статті 328 КАС України, та посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
18. Надаючи оцінку обґрунтованості касаційної скарги та оскаржуваній ухвалі Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року, Верховний Суд, з урахуванням приписів статті 341 КАС України, виходить із таких міркувань.
19. Право на апеляційне оскарження судового рішення кореспондується із обов`язком учасників справи дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
20. Учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством, для належного виконання процесуальних обов`язків.
21. Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
22. Установлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
23. За правилами частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
24. Приписи пункту 4 частини першої статті 299 КАС України закріплюють дві обставини, за яких суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, а саме: якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, або якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
25. Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними при вирішенні питання щодо поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин у справі. При цьому доведення поважності причин пропущення строку звернення до суду покладається саме на особу, яка звертається з апеляційною скаргою та заявою/клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
26. Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду необхідно виходити, зокрема, з того, що причина пропущення строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
27. Таким чином, поновлення встановленого процесуальним законом строку на подання апеляційної скарги здійснюється судом апеляційної інстанції у виняткових, особливих випадках і лише за наявності обставин об`єктивного та непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.
28. Матеріалами справи №380/402/25 встановлено, що копію рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року доставлено до електронного кабінету відповідача 27 листопада 2025 року о 18:21 год, що підтверджується довідкою відповідального працівника Львівського окружного адміністративного суду про доставку електронного листа, а апеляційну скаргу на це судове рішення Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України подало до Восьмого апеляційного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» 28 січня 2026 року, тобто після закінчення строку, встановленого статтею 295 КАС України. 
29. Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 09 лютого 2026 року визнав неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, наведені в заяві Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (введення воєнного стану, відсутність електроенергії, при наявності сповіщення «повітряна тривога» скаржник працює в обмеженому режимі). Апеляційну скаргу залишив без руху та встановив Фінансовому управлінню Генерального штабу Збройних Сил України десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги шляхом подання заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням інших поважних підстав для поновлення строку з відповідними обґрунтуваннями та доказами причин пропуску такого строку.
30. Також Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 09 лютого 2026 року відмовив у задоволенні клопотання Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про звільнення або відстрочення сплати судового збору. Апеляційну скаргу залишив без руху та встановив Фінансовому управлінню Генерального штабу Збройних Сил України десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги шляхом надіслання оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 1453,44 грн.
31. Копії ухвал Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року доставлено до електронного кабінету Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України 12 лютого 2026 року о 04:47 год, що підтверджується довідками відповідального працівника Восьмого апеляційного адміністративного суду про доставку електронного листа.
32. 20 лютого 2026 року Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України подало до Восьмого апеляційного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» заяву з документом про сплату судового збору та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.
33. Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 27 лютого 2026 року визнав неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, наведені в заяві про поновлення строку апеляційного оскарження Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України. Відмовив у задоволенні заяви про поновлення строку апеляційного оскарження Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України та у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
34. Постановляючи вказану ухвалу, суд апеляційної інстанції зазначив, що на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху в установлений строк скаржник подав заяву про поновлення строку апеляційного оскарження, яка обґрунтована тим, що у зв`язку із введенням воєнного стану, відсутністю електроенергії та наявністю сповіщення «повітряної тривоги» скаржник працює в обмеженому режимі. Водночас апеляційний суд зауважив, що відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України. Сам лише факт введення воєнного стану на території України, відсутність електроенергії, наявність сповіщення «повітряної тривоги» не може слугувати безумовною та достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку для органу державної влади, за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану, відсутність електроенергії, наявність сповіщення «повітряної тривоги» вплинуло на роботу цього державного органу. Скаржник не надав доказів того, що перелічені вище обставини створили об`єктивні перешкоди у реалізації права на апеляційне оскарження, а лише описав події, які мали місце. Неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Скаржник, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, у тому числі й щодо вчасного подання апеляційної скарги. Ураховуючи, що особою, яка подала апеляційну скаргу, в установлений строк подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, проте вказані підстави пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними, у відкритті апеляційного провадження у справі необхідно відмовити.
35. Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, і, після закінчення таких строків, якщо ніхто не звернувся зі скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними. Без наявності строків на процесуальну дію або без їхнього дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.
36. Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, право на справедливий суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.
37. Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропущення з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві/клопотанні про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.
38. Введений в Україні воєнний стан, безумовно, ускладнив (подекуди унеможливив) повноцінне функціонування, зокрема, державних установ. Водночас сама по собі ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, й без підтвердження її належними та допустимими доказами, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. 
39. Тож сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень в усіх абсолютно випадках. Указані Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України обставини, пов`язані з воєнним станом в Україні, могли утруднити дотримання установленого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення, водночас у цьому питанні також необхідно зважати на надані скаржником докази, інші обставини та тривалість пропущеного строку.
40. Суд апеляційної інстанції правильно врахував тривалість пропущеного Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України строку на апеляційне оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року в справі №380/402/25 (копію цього рішення суду доставлено до електронного кабінету відповідача 27 листопада 2025 року (18:21 год), а апеляційну скаргу подало через два місяці - 28 січня 2026 року), а також слушно зауважив про те, що сам лише факт введення воєнного стану на території України, відсутність електроенергії та наявність сповіщення «повітряної тривоги», на що посилався скаржник, не може слугувати безумовною та достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку для органу державної влади, за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме зазначені обставини вплинули на роботу цього державного органу.
41. Приписи статті 44 КАС України передбачають обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (частина друга), зокрема, виконувати процесуальні дії в установлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).
42. Наведеними приписами КАС України чітко обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їхню реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок і зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, установлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.
43. Неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб і невиконання відповідачем вимог процесуального закону або суду не належать до об`єктивних обставин особливого та непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
44. Державні установи, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків разом з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб дотримуватися своїх власних внутрішніх правил і процедур, установлених, у тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їхнього порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтермінувати виконання процесуальних обов`язків.
45. Сам лише факт запровадження воєнного стану, а також загальні посилання на відсутність електроенергії та оголошені повітряні тривоги не є безумовною і достатньою підставою для поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги. Для поновлення пропущеного процесуального строку скаржник зобов`язаний довести наявність об`єктивних, непереборних і прямих перешкод, які завадили вчасно звернутися до суду.
46. Відсутність електроенергії та оголошені повітряні тривоги, що за доводами Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України вплинуло на можливість своєчасного направлення апеляційної скарги, не можуть вважатися достатньою підставою для поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги, оскільки такі обставини не мали постійного характеру. Тривоги оголошуються у різних регіонах України, та, зокрема, у місті Києві не носили постійного і безперервного характеру. Необхідність перебування в укритті під час повітряних тривог не свідчить про неможливість звернення до суду з апеляційною скаргою протягом двох місяців із дня отримання копії рішення суду першої інстанції. Щодо доводів скаржника про відімкнення користувачів Електронних кабінетів у ЄСІТС від глобальної мережі Internet у зв`язку знеструмленням електромереж у місті Києві, то необхідно повторити, що відсутність електроенергії не мала постійного і безперервного характеру. При цьому відповідач не був позбавлений можливості звернутися з апеляційною скаргою в паперовій формі засобами поштового зв`язку.
47. До того ж фінансові труднощі у державній установі, включаючи ті, що пов`язані з воєнним станом в Україні, не є безумовною та автоматичною підставою для поновлення такій установі пропущених процесуальних строків. Надмірне навантаження у державній установі є проблемою внутрішньої організації роботи. Державна установа з відповідним штатом фахівців має забезпечити безперервність своєї роботи, у тому числі й забезпечити своєчасне вчинення відповідних процесуальних дій.
48. Посилання скаржника на те, що пропуск строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції є незначним і тому пропущений строк підлягає поновленню, не є слушними, оскільки останній день строку на подання апеляційної скарги припадав на 26 грудня 2025 року, судове рішення вважається врученим відповідачу 28 листопада 2025 року, проте апеляційну скаргу подано аж 28 січня 2026 року. 
49. Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України не надано доказів, які б підтверджували, що скаржник з об`єктивних причин не мав можливості подати апеляційну скаргу аж до 28 січня 2026 року.
50. Ураховуючи наведене, Верховний Суд уважає, що Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 27 лютого 2026 року обґрунтовано визнав неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, наведені в заяві про поновлення строку апеляційного оскарження Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, та відмовив у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року в справі №380/402/25 на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, оскільки відповідач не навів достатніх обґрунтувань та не надав допустимих і переконливих доказів, які б доводили підстави для поновлення йому строку звернення до суду з апеляційною скаргою.
51. Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не дають підстав уважати, що оскаржувана ухвала постановлена апеляційним судом з порушенням норм процесуального права, що призвело до необґрунтованої відмови у відкритті апеляційного провадження.
52. Щодо посилання скаржника на практику Верховного Суду необхідно зазначити, що правові висновки Верховного Суду формуються виходячи із конкретних обставин справи, такі висновки не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним і таке вирішення покладається на розсуд суду індивідуально у кожній справі, з урахуванням її обставин, наведених скаржником аргументів і наданих доказів. 
53. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
54. З огляду на зазначене та приписи статті 350 КАС України, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України без задоволення, а оскаржуваної ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року в справі №380/402/25 - без змін.
VІ. Судові витрати
55. Ураховуючи результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України залишити без задоволення. 
2. Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року в справі №380/402/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий: О. В. Кашпур 
Судді: В. Е. Мацедонська
М. І. Смокович