ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/1811/26 

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління безпеки, служба охорони" (Київська обл., Бориспільський р-н, м. Бориспіль) 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мануфактура 21" (м. Львів) 
про стягнення 47 372,18 грн,
Суддя Іванов А.В.
Секретар судового засідання Стадник А.Ю.
Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Управління безпеки, служба охорони" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мануфактура 21" про стягнення 47 372,18 грн, з яких: 45 000,00 грн заборгованості за Договором №УБСО-000007 про надання послуг охорони від 01.07.2022, 1 040,67 грн інфляційних втрат, 1 109,59 грн пені та 221,92 грн 3% річних. 
Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.06.2026 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк і спосіб усунення виявлених недоліків.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.06.2026 відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, заяв і клопотань.
Копія цієї ухвали відповідачем була отримана 09.07.2026, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.
Частиною 9 ст. 165 ГПК України передбачено, що в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, проте правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. При цьому з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк (з урахуванням воєнного стану на території України), для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд – 

ВСТАНОВИВ:

01.07.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мануфактура 21" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Управління безпеки, служба охорони" (Виконавець) укладено Договір № УБСО-000007 про надання послуг охорони (далі – Договір), за умовами п.1.1 якого Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надавати послуги з охорони території з приміщенням та майном за адресою: Київська обл., Бучанський р-н., ТГ Білогородська, "Торговельний масив", вул. Радісна, 1 (далі – Об`єкт), а Замовник зобов`язується на умовах цього Договору прийняти і оплатити надані Виконавцем послуги. 
Відповідно до п. 9.1, 9.2 Договору, щомісячна вартість наданих Виконавцем послуг із охорони майна визначається в розмірі 37 500,00 грн, крім того ПДВ 7 500,00 грн, разом 45 000,00 грн. Оплата за цим Договором здійснюється замовником щомісячно в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Виконавця відповідно до виставлених рахунків Виконавцем Замовнику до 10 числа поточного місяця. Валюта платежу гривня. Оплата послуг банків по перерахуванню коштів бере на себе Замовник. Оплата за цим Договором здійснюється Замовником щомісячно в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Виконавця відповідно до виставлених рахунків Виконавцем Замовнику до 10 числа поточного місяця. Валюта платежу гривня. Оплата послуг банків по перерахуванню коштів бере на себе Замовник. 
Пунктом 9.3 Договору сторони погодили, що Виконавець щомісячно надає Замовнику два примірники Акту надання послуг (в подальшому – Акт), який останній зобов`язаний до 5-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому були надані послуги, підписати і повернути один примірник Виконавцю. У випадку наявності у Замовника заперечень щодо обсягу чи якості послуг, наданих Виконавцем у звітному місяці, Замовник зобов`язаний у той же термін у письмовій формі надати Виконавцю свої обґрунтовані заперечення. 
Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками Сторін. Договір укладається строком на 1 календарний рік. Закінчення терміну цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього Договору. (п.п. 12.1, 12.3 Договору).
Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України ).
Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Частиною першою статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Приписами частини 2 цієї статті визначено, що положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За умовами частини 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як зазначає позивач, відповідач користувався послугами позивача, на підтвердження чого надав Акт надання послуг № 79 від 31.03.2026, проте відповідач своїх зобов`язань належним чином та у встановлений Договором строк не виконав, не здійснив з позивачем розрахунку на загальну суму 45 000,00 грн.
Оцінюючи представлені позивачем в обґрунтування викладених в позовній заяві обставин, суд дійшов висновку про те, що представлені до матеріалів справи докази підтверджують неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором щодо сплати позивачу 45 000,00 грн.
За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача 45000,00 грн основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг за Договором, позивачем також нараховано та пред`явлено до стягнення 1 109,59 грн пені, 1 040,67 грн інфляційних втрат та 221,92 грн 3 % річних.
За ч. 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. 
Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").
Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, 3 % річних та інфляційних втрат, суд встановив їх правильність та арифметичну вірність.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, доводів і тверджень позивача у встановленому законом порядку не спростував.
Частиною 3 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Згідно з ч. 2 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).
Статтею 79 ГПК України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Твердження позивача відповідачем належними доказами не спростовані.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню. 
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд, – 

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мануфактура 21" (79026, Львівська обл., м. Львів, вул. Лукаша М., буд. 4Б, офіс 1; ідентифікаційний код 44373141) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління безпеки, служба охорони" (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, м. Бориспіль, вул. Франка, буд. 2, кв. 10; ідентифікаційний код 44670261) 45 000 (сорок п`ять тисяч) грн 00 коп. заборгованості, 1 109 (одну тисячу сто дев`ять) грн 59 коп. пені, 1 040 (одну тисячу сорок) грн 67 коп. інфляційних втрат, 221 (двісті двадцять одну) грн 92 коп. 3 % річних та 3 328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн 00 коп. судового збору. 
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України. 

Суддя А.В. Іванов