ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2026 року   Справа № 918/605/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Павлюк І.Ю. ,  суддя Поліщук П.Я. 

секретар судового засідання Дика А.І.

за участю представників сторін:
АТ КБ "ПриватБанк" - Сергач А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 25.03.26, повний текст судового рішення складено 27.03.26 у справі № 918/605/25 (суддя Мовчун А.І.)

за заявою  ОСОБА_1 
про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 25.03.26 у справі № 918/605/25 відмовлено у задоволенні клопотання АТ КБ "Приватбанк" про закриття провадження у справі.
Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням, апелянт звернувся до суду апеляційної інстанції. Із підстав висвітлених у апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 25.03.2026 у справі №918/605/25 в частині відмови в задоволенні клопотання АТ КБ "ПриватБанк" про закриття провадження у справ і про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Просить cуд апеляційної інстанції клопотання АТ КБ "ПриватБанк" про закриття провадження у справі № 918/605/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити. Закрити провадження у справі № 918/605/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі недобросовісної поведінки боржника.
Листом Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.04.2026 було витребувано матеріали справи № 918/605/25. 26.04.2026 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи з Господарського суду Рівненської області.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.26 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ПриватБанк" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 25.03.26 у справі № 918/605/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 09.06.2026 об 15:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 1 (склад колегії суддів: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Тимошенко О.М., суддя Павлюк І.Ю.).
15.05.26 через підсистему "Електронний суд" від представника ОСОБА_1 до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу. Боржник вважає, що подана апеляційна скарга є безпідставною, а оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим.
У зв`язку із перебуванням у відрядженні судді-члена колегії Павлюк І.Ю. судове засідання 09.06.2026 р. об 15:30 год у справі № 918/605/25 не відбулося, про що було складено довідку про неможливість проведення судового засідання та висвітлено на офіційному сайті Судової влади Україні (том 4, а.с. 29-30).
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.06.26 розгляд апеляційної скарги призначено на 07.07.2026 р. об 15:30 год у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №1.
У зв`язку із перебуванням у відрядженні судді-члена колегії Тимошенка О.М., відповідно до ст. 32 ГПК України та п. 8.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Павлюк І.Ю., суддя Поліщук П.Я..
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.26 прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 25.03.26 у справі № 918/605/25 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Павлюк І.Ю., суддя Поліщук П.Я..
07.07.26 у судове засідання з`явився представник боржника Романчук І.І.. Також судом апеляційної інстанції встановлено, що представник апелянта Сергач А.В. не зміг приєднатися до судового засідання в режимі відеоконферензв`язку у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у Дніпропетровській області. Після заслуховувань доводів представника боржника з приводу апеляційної скарги та оскаржуваного судового рішення, колегія суддів апеляційної інстанції повважала за необхідне відкласти розгляд апеляційної скарги на іншу дату та час для надання можливості представнику апелянта також висвітлити свої пояснення з приводу апеляційної скарги та оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.26 відкладено розгляд апеляційної скарги на 08.09.2026 р. об 14:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №1.
08.09.26 у судове засідання з`явився представник апелянта, який надав свої пояснення з приводу апеляційної скарги та оскаржуваного судового рішення. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися про дату та час проведення судового засідання належним чином повідомлені.
Відповідно до ст.ст. 269, 270 ГПК України, апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КУзПБ в апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури/процедури погашення боргів, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Під час дослідження матеріалів справи колегією суддів апеляційної інстанції встановлено наступне.
03.07.2025 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Рівненської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 07.07.2025 року суд прийняв заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду, підготовче засідання призначив на 15.07.2025 року.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15.07.2025 року суд відкрив провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 , ввів процедуру реструктуризації боргів та мораторій на задоволення вимог кредиторів. Призначив керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Драгун Ірину Іванівну, визначив дату проведення попереднього судового засідання 09.09.2025 року.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23.09.2025 року місцевий господарський суд: відхилив вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН Фінанс" в розмірі 525 150,15 грн; визнав вимоги кредитора Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" у розмірі 261 527,27 грн заборгованості та 1 730,00 грн судових витрат у справі №2-2387, як вимоги 2 черги задоволення, включив до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" у розмірі 4 844,80 грн, вимоги кредитора Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" у розмірі 5 999 258,34 грн відхилив; визнав вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" в розмірі: 16 429,99 грн (2 черга), включив до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" у розмірі 4 844,80 грн.
Також місцевий господарський суд зобов`язав керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення даної ухвали, надати суду реєстр вимог кредиторів боржника та докази організації та проведення зборів кредиторів, призначив судове засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 11 листопада 2025 року
07.10.2025 року ТОВ "Коллект Центр" подано заяву по суті справи.
22.10.2025 року арбітражний керуючий надав пояснення щодо результатів проведення зборів кредиторів.
10.11.2025 року Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" подало до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі подання боржником недостовірної інформації в деклараціях та недобросовісної поведінки в процедурі реструктуризації.
10.11.2025 року боржником подана заява про визнання банкрутом та введення процедури погашення боргів.
14.11.2025 року арбітражним керуючим подано клопотання про долучення звіту про результати перевірки декларацій, проект плану реструктуризації.
17.11.2025 року АТ КБ "ПриватБанк" подало до суду додаткові пояснення до клопотання про закриття провадження у справі на підставі подання боржником недостовірної інформації в деклараціях та недобросовісної поведінки в процедурі реструктуризації.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18.11.25 у справі № 918/605/25 у задоволенні заяви про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів відмовлено. Припинено процедуру реструктуризації боргів боржника. Припинено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Припинено повноваження керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Драгун І.І.. Провадження у справі №918/605/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 закрито.
Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції. Апелянт вважав, що ухвала місцевого господарського суду про закриття провадження у справі про неплатоспроможність є незаконною та необґрунтованою, постановленою з неправильним застосуванням норм КУзПБ та з порушенням принципу повного й всебічного з`ясування обставин справи.
За наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 18.11.25 у справі № 918/605/25, Північно-західним апеляційним господарським судом ухвалено постанову від 17.02.26 про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 18.11.25 у справі № 918/605/25. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 18.11.25 у справі №918/605/25 скасовано. Справу № 918/605/25 направлено до Господарського суду Рівненської області для продовження розгляду на стадію процедури реструктуризації боргів.
Підставою для скасування ухвали суду першої інстанції стало те, що місцевий господарський суд, дійшовши висновку про недобросовісність боржника та закриття провадження у справі, не дослідив належним чином усю сукупність поданих боржником пояснень і доказів та не застосував у повній мірі стандарт вірогідності доказів, передбачений статтею 79 ГПК України. Зокрема, суд не витребував і не дослідив пояснення представника боржника щодо можливого покращення його фінансового стану після 01.06.2025, причин неподання додаткової інформації про доходи за червень–вересень 2025 року, а також не надав належної правової оцінки обставинам проходження боржником військової служби в зоні бойових дій та пов`язаним із цим обмеженням комунікації. Крім того, апеляційний суд встановив, що місцевим судом фактично залишено без належної оцінки докази, подані на підтвердження економічної обґрунтованості плану реструктуризації та фактичних витрат боржника, зокрема документи щодо дисциплінарної відповідальності у зв`язку зі знищенням майна під час бойових дій, витрат на екіпірування, комунальні послуги, медичні документи щодо дружини і тестя, статистичні відомості про вартість товарів і послуг та докази щодо оренди житла. Колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала не містила належної перевірки вказаних доказів та обґрунтованих мотивів їх відхилення, тоді як наслідки встановлення недобросовісності боржника є істотними, а тому відповідні висновки мають ґрунтуватися на повному, всебічному та належно мотивованому дослідженні всіх обставин справи. У зв`язку з цим апеляційний суд визнав висновки місцевого суду передчасними та такими, що потребують додаткового і детального дослідження із заслуховуванням доводів усіх учасників справи, унаслідок чого ухвалу від 18.11.2025 було скасовано, а справу направлено для продовження розгляду на стадію реструктуризації боргів.
05.03.26 ухвалою Господарського суду Рівненської області прийнято справу № 918/605/25 до свого провадження суддею Мовчуном А.І.. Призначено засідання суду, на якому буде розглянуто погоджений кредитором план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 25.03.2026 р. на 13:30 год., яке відбудеться в приміщенні Господарського суду Рівненської області (за адресою 33013, м. Рівне, вул. Давидюка Тараса, 26А) в залі судових засідань № 14.
25.03.26 ухвалою Господарського суду Рівненської області відмовлено у задоволенні клопотання АТ КБ "Приватбанк" про закриття провадження у справі. Відкладено судове засідання, на якому буде прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів, на 15.04.2026 на 09:30 год.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання АТ КБ «ПриватБанк» про закриття провадження у справі, виходив із того, що боржником 23.07.2025 були подані уточнені декларації про майновий стан, а керуючий реструктуризацією за результатами їх перевірки не встановив підстав вважати наведені в них відомості недостовірними. Суд врахував правовий висновок Верховного Суду у справі №917/2378/24 щодо передбаченої КУзПБ послідовності перевірки декларацій та права боржника усунути виявлені недоліки шляхом подання виправленої декларації. Місцевий суд також прийняв до уваги пояснення боржника щодо проходження військової служби, утримання непрацюючої дружини, догляду за хворим тестем, оренди житла у м. Краматорськ, витрат на лікування, побутові потреби та додаткове військове спорядження. Загальний розмір щомісячних витрат боржника та його сім`ї суд визначив у сумі 25 027,55 грн і зазначив, що ці витрати підтверджуються поданими документами, квитанціями, медичними матеріалами, статистичною інформацією, фіскальними чеками та іншими доказами. За таких обставин суд дійшов висновку, що доводи АТ КБ "ПриватБанк" про подання боржником недостовірних декларацій та недобросовісну поведінку не знайшли достатнього підтвердження, а отже відсутні підстави для закриття провадження на підставі п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ.
Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням, апелянт звернувся до суду апеляційної інстанції. На думку АТ КБ "ПриватБанк", суд першої інстанції формально виконав вказівки постанови апеляційного суду від 17.02.2026, фактично обмежившись переліком поданих боржником доказів без належної оцінки їх належності, допустимості та вірогідності, зокрема без критичного аналізу скріншотів із Telegram та OLX, статистичних розрахунків і теоретично визначених транспортних витрат. Апелянт також зазначає, що заявлені боржником щомісячні витрати у розмірі 25 027,55 грн при доході 25 035,25 грн фактично залишають лише 7,70 грн вільних коштів, що, на його думку, свідчить про очевидну економічну невиконуваність плану, який водночас передбачає спрямування кредиторам 200 грн щомісячно. Банк звертає увагу на суперечності у поданих боржником деклараціях за 2022– 2024 роки, невідображення витрат на оплату послуг арбітражного керуючого та відсутність пояснень щодо джерел фінансування таких витрат.
Крім того, апелянт вказує, що встановлений ч. 11 ст. 126 КУзПБ тримісячний строк сплив 15.10.2025, а план реструктуризації кредиторами схвалений не був, оскільки запропоновані умови не забезпечували реального задоволення їх вимог. На переконання Банку, відмова кредиторів від схвалення плану була наслідком не їх пасивності, а невідповідності плану вимогам ст. 124 КУзПБ та відсутності належного економічного обґрунтування запропонованих виплат. У зв`язку з цим апелянт просить скасувати ухвалу від 25.03.2026 в частині відмови у закритті провадження, задовольнити відповідне клопотання Банку та закрити провадження у справі №918/605/25.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 заперечує проти її задоволення та вважає ухвалу суду першої інстанції законною й обґрунтованою. Боржник зазначає, що обставини, на які посилається банк як на прояви недобросовісності, не підтверджені, оскільки ним були надані пояснення щодо причин неплатоспроможності, а подані відомості про доходи та витрати відповідають його фактичному становищу. Окремо наголошується, що ОСОБА_1 проходить військову службу в зоні виконання бойових завдань, у зв`язку з чим не всі витрати можуть підтверджуватися первинними документами, тоді як розрахунки витрат ґрунтуються на статистичних даних, фактичних витратах на утримання сім`ї, лікування, проживання та забезпечення військової служби. Боржник також спростовує довід про зменшення виплат кредиторам, зазначаючи, що первісний план передбачав 500 грн щомісячно протягом 6 місяців, тобто 3 000 грн загалом, тоді як поданий кредиторам план передбачає 200 грн протягом 60 місяців, тобто 12 000 грн, що свідчить про збільшення загальної суми погашення. Щодо декларацій боржник вказує, що уточнені декларації були подані 23.07.2025 після виявлення необхідності відобразити доходи та витрати повнолітніх синів, а можливість їх виправлення прямо передбачена п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ та узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 14.08.2025 у справі №917/2378/24. За таких обставин представник ОСОБА_1 вважає, що підстав для закриття провадження у справі немає, у зв`язку з чим просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк" - без задоволення.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 6 ст. 12 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених КУзПБ.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
Особливості відновлення платоспроможності боржника, який є фізичною особою, врегульовано Книгою п`ятою КУзПБ.
Відповідно до ст. 1 КУзПБ реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.
Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.
Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

Щодо незгоди ОСОБА_1 із ухвалою Господарського суду Рівненської області від 25.03.26 у справі № 918/605/25, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 124 КУзПБ план реструктуризації боргів боржника розробляється з метою відновлення платоспроможності боржника. У плані реструктуризації боргів боржника зазначаються: обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника; інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення; інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації); інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів; розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів; вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів; розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні; розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення наявних у боржника обов`язкових періодичних зобов`язань (виплата аліментів тощо).
Отже, план реструктуризації не є формальним документом, складеним виключно на підставі відомостей, актуальних на дату звернення до суду, а має відображати реальну та обґрунтовано прогнозовану платоспроможність боржника протягом відповідної процедури.
Як убачається зі змісту клопотання АТ КБ "ПриватБанк", правовими підставами для закриття провадження у справі № 918/605/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , кредитор визначав приписи п. 1 ч. 7 ст. 123 та ч. 11 ст. 126 КУзПБ. 
Разом із тим як убачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні клопотання представника АТ КБ "ПриватБанк" про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ, однак зміст оскаржуваного судового рішення не містить правового аналізу щодо наявності/відсутності підстав для закриття провадження у даній справі на підставі ч. 11 ст. 126 КУзПБ. 
Так, згідно ч. 11 ст. 126 КУзПБ якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
У постанові Верховного Суду від 17.03.26 у справі № 920/1398/21 зазначено наступне:
"6.7. Порівняльний аналіз положень частини одинадцятої статті 126 КУзПБ з частиною сьомою статті 123 цього Кодексу (щодо прямо визначених законодавцем підстав для прийняття судом рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи) свідчить, що хоча ці норми частково кореспондуються між собою, проте не є тотожними за ступенем імперативності, колом ініціаторів та передумовами їх застосування.
Такі відмінності дають підстави для висновку, що неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів може бути самостійною підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ (висновки Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20).
...Щодо застосування частини одинадцятої статті 126 КУзПБ Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 сформував висновок, за яким у випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність."
Як правильно зазначено апелянтом, постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 у цій справі не було встановлено факту добросовісності боржника як остаточно визначеної обставини. Підставою для скасування попередньої ухвали про закриття провадження була передчасність висновків місцевого суду, який не надав належної оцінки перебуванню на військовій службі боржника, його сімейним і побутовим обставинам, характеру понесених витрат та поясненням щодо обмеженої комунікації під час виконання бойових завдань. Апеляційним судом також було зазначено, що доходи, отримані після 01.06.2025, не підлягали відображенню в декларації за 2025 рік станом на момент її подання разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ..
Тому під час даного апеляційного перегляду колегія суддів не відступає від наведених висновків і не розцінює отримання ОСОБА_1 виплат у червні та наступних місяцях 2025 року як доказ приховування відомостей у деклараціях і як самостійну підставу для визнання його недобросовісним, згідно пункту 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ. 
Водночас відсутність обов`язку відображати майбутній дохід у раніше складеній декларації не означає, що фактичне істотне покращення фінансового стану після відкриття провадження повинно залишатися поза увагою суду при оцінці реальності, виконуваності та актуальності плану реструктуризації. Суд апеляційної інстанції зауважує, що це різні за своїм предметом питання: декларація характеризує майновий стан на відповідну дату, тоді як план реструктуризації боргів боржника повинен враховувати поточні та обґрунтовано очікувані фінансові можливості боржника.
Із наявної у матеріалах справи інформації Державного реєстру фізичних осіб - платників податків убачається, що після відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 розмір виплат боржнику від військової частини № НОМЕР_2 істотно змінювався. Так, у червні 2025 року боржнику виплачено 65 836,71 грн, у липні та серпні - по 55 168,73 грн, у вересні - 46 459,05 грн, у листопаді - 55 168,73 грн, а у грудні - 80 204,23 грн, тоді як у плані реструктуризації боргів боржника та подальших поясненнях боржник продовжував виходити із щомісячного доходу 25 035,25 грн. Загальна сума виплат військової частини для боржника за 2025 рік становила 500 845,08 грн. Отже, йдеться не про одну ізольовану виплату, а про неодноразове істотне перевищення базової суми доходу, покладеної в основу плану. При цьому колегія суддів належним чином враховує особливий статус боржника як військовослужбовця та його пояснення про обмежений доступ до засобів зв`язку під час виконання бойових завдань. Такі обставини самі по собі не можуть бути відхилені формально. У постанові від 12.11.2024 у справі №924/150/23 Верховний Суд визнав, що перебування боржника на військовій службі та в зоні бойових дій може бути об`єктивною причиною ускладнення комунікації та своєчасного погодження умов реструктуризації боргів боржника. 
Разом із тим, на переконання колегії суддів, визначальним є наявність причинного зв`язку між умовами служби та конкретною неможливістю виконати відповідні дії у процедурі. У цій справі сам факт проходження військової служби не пояснює, чому впродовж тривалого періоду після суттєвого збільшення фактичних надходжень боржником не було запропоновано кредиторам економічно актуалізованої моделі реструктуризації.
Правовий підхід до оцінки доходу військовослужбовця відображено Верховним Судом у справі №916/2660/23. У постановах від 07.08.2024 та 06.08.2025 Верховний Суд виходив із необхідності врахування не лише формального посадового окладу військовослужбовця, а фактичної структури його грошового забезпечення, у тому числі щомісячних премій і надбавок, поряд із реальними додатковими витратами, обумовленими проходженням військової служби. Таким чином, сам статус військовослужбовця не виключає необхідності встановлення реального обсягу його платоспроможності.
Через призму судового контролю, суд апеляційної інстанції додатково витребував відомості Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи (надалі - ДРФО), які підтверджують, що тенденція до суттєвого збільшення виплат виникла ще до постановлення оскаржуваної ухвали від 25.03.2026: у грудні 2025 року боржнику виплачено 80 204,23 грн, у січні 2026 року - 81 779,92 грн, у лютому - 83 335,53 грн. Водночас подальші дані реєстру свідчать, що у березні-червні 2026 року розмір виплат сягав приблизно 126 тис. грн на місяць. 
Колегія суддів не покладає обставини, що виникли після постановлення ухвали місцевого суду, в основу висновку про її незаконність, однак зазначені відомості додатково підтверджують, що істотне збільшення фінансових надходжень, яке вже мало місце до 25.03.2026, не мало характеру одиничного платежу.
Водночас сам факт отримання більшого доходу ще не означає автоматично наявності підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 26.05.2026 у справі №904/3867/23, при появі нового джерела доходу або покращенні майнового стану необхідно оцінювати час його виникнення, розмір, сталість та реальний вплив на здатність боржника здійснювати розрахунки з кредиторами. У цій же справі Верховний Суд позитивно врахував те, що після працевлаштування та покращення фінансового стану боржниця надала докази актуального доходу й збільшила як загальну, так і щомісячну суму погашення вимог кредитора. Такий підхід свідчить, що значення має не саме покращення майнового стану, а належна реакція боржника на нього у межах процедури реструктуризації.
У справі, що переглядається, такої відповідної актуалізації умов реструктуризації не відбулося. Запропонований план передбачав спрямування на погашення вимог усіх кредиторів лише 200 грн щомісячно протягом п`яти років, тобто 12 000 грн загалом, при визнаних вимогах кредиторів близько 278 тис. грн. При цьому заявлені боржником необхідні щомісячні витрати практично повністю поглинали визначений ним базовий дохід у 25 035,25 грн, що саме по собі ставило питання про джерело виконання навіть передбачених планом платежів. Не було належно пояснено й те, чому після фактичного збільшення надходжень протягом кількох місяців та подальшого їх зростання боржник не запропонував кредиторам переглянути фінансову частину плану або хоча б документально обґрунтувати, яка частина таких виплат є винятково разовою, непрогнозованою та повністю необхідною для покриття додаткових витрат, пов`язаних із військовою службою.
Колегія суддів наголошує, що механізм КУзПБ передбачає можливість прощення частини заборгованості. Однак таке прощення є результатом процедури, побудованої на балансі інтересів, за якого боржник спрямовує на погашення вимог кредиторів об`єктивно можливу частину своїх ресурсів, зберігаючи необхідні кошти для власних побутових потреб та утримання сім`ї. Саме тому кредитор не зобов`язаний погодитися із планом, фінансова модель якого не дає можливості пересвідчитися, що запропонований розмір платежів відповідає актуальним можливостям боржника. Верховний Суд у постанові від 26.05.26 у справі №904/3867/23 окремо підкреслив неприпустимість примушення кредитора до схвалення умов, з якими він обґрунтовано не погоджується (див п. 7.7 постанови). 
За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав вважати, що неподання погодженого боржником та схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника було наслідком виключно зволікання, формальної відмови або неналежної реалізації кредиторами своїх прав. 
Заперечення кредиторів мали об`єктивне підґрунтя оскільки запропонована модель реструктуризації не була приведена у відповідність до фактичної суттєвої зміни фінансового стану боржника та не містила достатнього обґрунтування того, що 200 грн на місяць становлять максимально можливий розмір погашення з урахуванням реального доходу боржника і підтверджених необхідних витрат. Саме ця обставина, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, має вирішальне значення для застосування частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.
Отже, сплив установленого законом строку на подання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника в цій справі поєднується не просто з формальною відсутністю схваленого плану, а з недосягненням самої мети процедури реструктуризації - формування реального, виконуваного та економічно обґрунтованого компромісу між боржником і кредиторами.
Ураховуючи наведене в сукупності, колегія суддів доходить висновку, що місцевий господарський суд, відмовляючи АТ КБ "ПриватБанк" у задоволенні клопотання про закриття провадження, не здійснив належного судового контролю за причинами неподання схваленого плану реструктуризації боргів боржника та передчасно фактично зорієнтував подальший рух справи на застосування статті 130 КУзПБ. 
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення. 
Статтею 277 ГПК України унормовано, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки погодженого та схваленого кредиторами реального плану реструктуризації у встановлений законом строк не подано, а матеріали справи свідчать, що недосягнення такого результату пов`язане, зокрема, з невідповідністю запропонованої боржником фінансової моделі його фактичним можливостям та відсутністю належного її коригування після істотної зміни фінансового стану, апеляційна скарга АТ КБ "ПриватБанк" підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала - скасуванню, а провадження у справі №918/605/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 - закриттю на підставі частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 25.03.26 у справі № 918/605/25 задоволити.
2. Скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 25.03.26 у справі №918/605/25 в частині відмови у задоволенні клопотання кредитора Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про закриття провадження у справі № 918/605/25.
3. Ухвалити нове судове рішення яким клопотання кредитора Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про закриття провадження у справі № 918/605/25 задоволити.
4. Закрити провадження у справі № 918/605/25 за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про неплатоспроможність.
5. Припинити мораторій на задоволення вимог кредиторів.
6. Припинити повноваження керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Драгун Ірини Іванівни (35000, Рівненська область, м.Костопіль, вул.Степанська 113/адреса для листування: 33028. м. Рівне, вул.Соборна 34/14, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №255 від 2 квітня 2013 року).
7. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, ЄДРПОУ 14360570) 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
8. Господарському суду Рівненської області видати наказ на виконання цієї постанови.
9. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
10. Справу № 918/605/25 повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "14" вересня 2026 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В. 

Суддя   Павлюк І.Ю. 

Суддя   Поліщук П.Я.