14.08.2026 
ЄУН 337/3775/26
Провадження № 3/337/697/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2026 року Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Сидорова Марина Володимирівна, розглянувши у м. Запоріжжі справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Відділу поліції №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,
за ч. 2 ст. 184 КУпАП, 
ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 786046 від 28.05.2026, складеним старшим інспектором СЮП ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції Карпенко М.С.: 26.05.2026 у період часу з 19:20 год. до 21:00 год. ОСОБА_1 за місцем мешкання: АДРЕСА_2 , ухилялась від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо належного виховання та забезпечення дієвого вихованого впливу та контролю за поведінкою малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилось у незабезпеченні формування у сина поваги до чужого майна та недопущення самовільного користування ним, внаслідок чого її син, перебуваючи біля будинку № 10 по вул. Василя Сергієнка в м. Запоріжжі разом з товаришем ОСОБА_3 , 2012 р.н., побачив електросамокат Xiaоmi-M 365, який їм не належав, та, розуміючи, що вказаний самокат є чужим майном, запропонував завести його та спільно з ним привів самокат у рух, чим сприяв самовільному заволодінню чужим майном, а надалі також керував та користувалися ним до моменту встановлення дітей поліцією. Таким чином її син не був стороннім очевидцем події, а брав активну участь. Мати порушила ч. 1, 2 ст. 150 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитини».
Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.184 КУпАП, оскільки 23.07.2025 вона притягалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вона належним чином виконує свої батьківські обов`язки, піклується про свого сина, про його стан здоров`я, створює йому належні умови для навчання та розвитку, здійснює належний контроль за його дозвіллям. Дійсно її син ОСОБА_4 товаришував з ОСОБА_5 . 26.05.2026 ввечері ОСОБА_4 пішов гуляти та взяв з собою свій самокат. Потім син їй розповів, що після того як він зустрівся з ОСОБА_5 , вони разом катались на його самокаті. У дворі одного з будинків побачили білий електросамокат. ОСОБА_6 його завів та почав на ньому кататися. В цей час ОСОБА_4 був на своєму самокаті. Він пропонував ОСОБА_6 повернути чужий самокат на місце, але він не реагував. Чужим самокатом заволодів саме ОСОБА_6 . Потім самокат був повернутий власникам, шкоди їм не завдано та власники до неї жодних претензій не заявляли. Після інциденту нею негайно було вжито заходів виховного характеру, проведено роз`яснювальну бесіду щодо недопущення перебування сина у компанії осіб, які вчиняють правопорушення. Вважає, що в діях її сина та в її діях відсутній склад будь-яких правопорушень, тому просила провадження закрити.
Опитаний в суді  ОСОБА_2 пояснив, що дійсно ввечері 26.05.2026 він вийшов на вулицю зі своїм самокатом чорного кольору та зустрівся зі своїм другом ОСОБА_6 . Через деякий час вони побачили в одному з дворів білий електросамокат без нагляду. ОСОБА_6 понатискав на цьому самокаті якісь кнопки і самокат завівся. Після цього ОСОБА_6 встав на самокат та поїхав, а він поїхав за ним на своєму самокаті. Чужим самокатом він не користувався, навпаки сказав ОСОБА_6 , що самокат необхідно обов`язково повернути. 
Захисник – адвокат Серебрянников Д.В. в судовому засіданні підтримав раніше подане клопотання, в якому просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки відповідальність батьків за ст. 184 КУпАП настає виключно у разі доведеного ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини, забезпечення належних умов її життя та розвитку. Для притягнення до відповідальності за ст.184 КУпАП необхідно довести причинний зв`язок між поведінкою дитини та конкретними діями або бездіяльністю батьків, а також встановити, що батьки мали реальну можливість запобігти такій поведінці, але не вжили необхідних заходів. В даному випадку дії щодо заволодіння чужим майном є виключно індивідуальними діями іншої особи ( ОСОБА_3 ), а перебування ОСОБА_2 поруч на вулиці зі своїм знайомим не утворює в його діях складу будь-якого правопорушення, а отже, виключає і вину матері у «неналежному вихованні». Крім того майно (електросамокат) було повернуто власникам у повному обсязі в день події. Будь-яка матеріальна шкода відсутня, претензій майнового або морального характеру до родини ОСОБА_7 потерпіла сторона не має. ОСОБА_1 здійснює належний догляд за сином, забезпечує його всім необхідним (зокрема, дитина забезпечена власним коштовним електросамокатом), освітою, відвідування спортивних секцій, оздоровлення в літній період.
Вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.
Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).
Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності.
Ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення вини «поза розумним сумнівом» лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
У зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме інспектор поліції, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто «поза розумним сумнівом» довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Також суд виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності, крім випадків, передбачених ст.258 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.
При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.
За усталеною практикою ЄСПЛ суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В межах протоколу про адміністративне правопорушення ВАД № 786046 від 28.05.2026, ОСОБА_1 звинувачується в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, а саме в тому, що повторно протягом року ухилилась від виконання батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_2 , 2012 р.н., зокрема, не забезпечила дієвий виховний вплив та контроль за поведінкою свого сина, не забезпечила формування у сина поваги до чужого майна, що призвело до причетності останнього до події, яка відбулась 26.05.2026 та пов`язана із самовільним заволодінням чужим майном - електросамокатом Xiaomi M365.
Так, ч.1 ст.184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
Адміністративна відповідальність за ч.2 ст.184 КУпАП настає за вчинення тих самих дій, вчинених повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Так, обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені, зокрема, ст.150 СК України.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.150 СК Украйни, про порушення яких зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я та безпечні умови життя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я та безпеку, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я та безпечні умови життя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
При цьому, чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення від виконання обов`язків». Як правило, під ухиленням слід розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) особи, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборна сила, події тощо).
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер.
Виходячи з вимог ст.7,245,252,280 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши обставини справи та надані докази за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом та правосвідомістю, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, та її винуватість в ньому належними та допустимими доказами «поза розумним сумнівом» не доведені.
Так, в протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалах відсутні відомості, які б достовірно вказували на ознаки ухилення ОСОБА_1 26.05.2026 від виконання батьківських обов`язків, зокрема, в яких саме діях/бездіяльності воно проявилось, чи носили такі дії/бездіяльність систематичний та постійний характер, чи були такі діяння свідомими. При викладенні суті правопорушення не зазначено конкретних дій/бездіяльності з боку ОСОБА_1 щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків.
Сам по собі факт перебування 26.05.2026 малолітнього ОСОБА_2 у компанії з ОСОБА_3 (2012 р.н.), який самовільно керував чужим електросамокатом, що підтверджується фототаблицею та відеозаписом, не утворює складу правопорушення у діях його матері, оскільки перебування дитини у вільний час на вулиці зі знайомими не є протиправним, не вказує на ознаки ухилення його матері від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини.
З наданих матеріалів справи, зокрема, фототаблиці, відеозапису події від 26.05.2026 вбачається, що малолітній ОСОБА_2 перебував на власному електросамокаті чорного кольору, разом з іншим хлопцем ( ОСОБА_3 ) знаходився біля іншого самоката білого кольору. Через деякий час інший хлопець поїхав на чужому самокаті, а ОСОБА_2 продовжив рух на власному самокаті. Достовірних та достатніх доказів вчинення протиправних дій саме малолітнім ОСОБА_2 щодо заволодіння чужим майном, матеріали справи не містять. За матеріалами ЄО № 9337 та поясненнями потерпілої сторони ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ), електросамокат було повернуто в день події без пошкоджень. Матеріальна чи моральна шкода відсутня, претензій до ОСОБА_1 та її сина потерпілі не заявляють. Враховуючи викладене, поведінка малолітнього ОСОБА_2 не була наслідком невиконання його матір`ю обов`язків з виховання, а перебувала поза межами її безпосереднього та об`єктивного контролю під час прогулянки дитини. 
Крім того, для доведеності вини ОСОБА_1 в скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення обов`язковим є встановлення того, що неправомірна поведінка її малолітнього сина була наслідком саме постійного та свідомого невиконання батьківських обов`язків. Але, як вже зазначалось, доказів цьому суду не надано.
Незадовільна характеристика ОСОБА_2 як учня з Запорізької гімназії №92 ЗМР не свідчить сама по собі про вчинення його матір`ю адміністративного правопорушення та про ухилення від виконання батьківських обов`язків. Так, з доданої до протоколу характеристики вбачається, що у вказаній гімназії дитина навчається з 08.09.2025, має пропуски онлайн-уроків, не в повному обсязі виконує навчальні завдання, у зв`язку з чим потребує належного контролю з боку батьків. Разом з тим зазначено, що мати учня ОСОБА_1 , підтримує зв`язок з класним керівником.
Незадовільна поведінка, оцінки чи негативна характеристика дитини зі навчального закладу можуть бути наслідком психоемоційних особливостей вікового розвитку, впливу однолітків, а не обов`язковим результатом протиправної бездіяльності чи неналежного виховання з боку батьків.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, і вважає необхідним на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в цій справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.3,62 Конституції України, ст.7,9,184,245,247,256,268,280,283 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.184 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя         М.В.Сидорова