Справа № 404/3403/25 
Номер провадження 2-а/404/95/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2026 року Фортечний районний суд міста Кропивн ицького
в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.
за участю секретаря Котової К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), про скасування постанови за справою про адміністративні правопорушення № 1/4359 від 25.03.2025 року, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання незаконною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення від 25.03.2025 № 1/4359; визнання незаконною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення від 25.03.2025 № 1/4357. На обгрунтування позову зазначив, що 25.03.2025р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , винесено дві постанови по справам про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: Постанова за справою про адміністративне правопорушення від 25.03.2025р. №1/4359, відповідно до якої на Позивача накладено штраф в розмір 17 000,00 грн. за те, що він відмовився від проходження ВЛК; Постанова за справою про адміністративне правопорушення від 25.03.2025р. №1/4357, відповідно до якої на Позивача накладено штраф в розмір 17 000,00 грн. за те, що він не мав при собі військово-облікового документа. Що стосується оскаржуваної постанови вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у вищевказаній постанові посилається на те, що позивач 14.03.2025 року в порушення вимог абзацу 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відмовився від проходження медичного огляду – ВЛК, що підтверджується направленням на проходження ВЛК №23, повістка №408, заява позивача про відмову від ВЛК №9026 від 14.03.2025р. Вищевказані обставини не відповідають дійсності, а вищевказані докази не висвітлюють усіх обставин тих подій. 14.03.2025 року позивача приблизно о 16:00 зупинили працівники поліції та ТЦК на в`їзді у місто Кропивницький зі сторони Знам`янки, після чого перевірили документи та запропонували проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_5 , де позивача відправили на ВЛК. Позивач почав проходити ВЛК, коли він потрапив до хірурга, останній записав зі слів позивача його захворювання: резекція вени, артроз правого гомілкового суглоба, травма після 2017 року. Інші захворювання, які озвучив позивач (грижі спини, артрози та сколіоз …) хірург відмовився записувати та зазначив у картці обстеження та медичного огляду, що позивач придатний до проходження військової служби. На зауваження позивача, щодо необ`єктивності у постановлені діагнозів, хірург відповів, що відсутня медична документація, яка могла б це підтвердити. Будь-які прохання до представників ТЦК надати можливість йому надати відповідні медичні документи та направити його на додаткові обстеження були проігноровані. 14 квітня 2025 року позивачу виповнюється 52 роки, він має ряд хронічних захворювань, в тому числі і такі, що можуть вплинути на рішення ВЛК щодо його непридатності до проходження військової служби. Позивач почав активно заперечувати проти необ`єктивності ВЛК та просив надати йому час для збору відповідної медичної документації. Після чого позивач з ІНФОРМАЦІЯ_5 доставили до ІНФОРМАЦІЯ_6 , де йому запропонували підписати заяву про відмову від проходження ВЛК. Позивач підписав наданий йому шаблон заяви, але із зауваженнями про те, що він не відмовляється проходити ВЛК, а лише просить надати можливість зібрати та надати актуальні медичні висновки щодо свого стану здоров`я. Позивачу намагалися провести так звану « ІНФОРМАЦІЯ_7 », яка триває не більше години, після чого йому навіть не дали б можливості побачитися із сім`єю та відправили б в учбовий центр, в якому позивач після доби в бронежилеті не зміг би навіть ходити і навряд би став корисним на полі бою. Крім того, заява про відмову від проходження ВЛК від 14.03.2025 року, вона є шаблонною, представники ТЦК не вперше дають її підписувати таким же нещасним як позивач, при цьому в самій заяві не має роз`яснення де саме знаходиться ВЛК (адреса), який строк на її проходження та інші права, які мав позивач, по суті зазначену заяву, не можна сприймати як доказ, оскільки вона написана під тиском працівників ТЦК без присутності адвоката. Таким чином, накладаючи штраф на позивача ІНФОРМАЦІЯ_4 не взяв до уваги, що позивач не відмовлявся від проходження ВЛК в обласному ТЦК та СП куди його із самого початку і привезли, а лише намагався пройти ВЛК об`єктивно із зазначенням усіх своїх захворювань та реального стану здоров`я, а накладення на нього штрафу за відмову від проходження ВЛК в міському ТЦК суперечить здоровому глузду, оскільки він почав проходити ВЛК в обласному ТЦК. Крім того, законодавець надав час для проходження ВЛК 4 дні, відповідно з моменту отримання направлення у позивача мало бути 4 дні для проходження ВЛК, але представники ТЦК чинили тиск на Позивача та намагалися провести ВЛК за годину, що виходить за межі їх повноважень.
Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 23 травня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 повернуто позивачу на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 45).
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Фортечного районного суду міста Кропивницького від 23 травня 2025 року в адміністративній справі № 404/3403/25 скасовано. Адміністративну справу № 404/3403/25 направлено до Фортечного районного суду міста Кропивницького для продовження розгляду (а.с. 76-77).
Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького Кулінка Л.Д. від 12 листопада 2025 року роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправними та скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення. Виділено зі справи № 404/3403/25 (номер провадження 2-а/404/95/25) за адміністративним позовом ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання незаконною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення від 25.03.2025 № 1/4357. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог. Передано для здійснення реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду роз`єднані позовні вимоги, а саме: ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання незаконною та скасування постанову за справою про адміністративне правопорушення від 25.03.2025 № 1/4357 (а.с. 81).
Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького Кулінка Л.Д. від 14 листопада 2025 року поновлено ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на звернення до адміністративного суду. Прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання (а.с. 84).
Через канцелярію суду представником відповідача подано відзив (вх. № 48758 від 25.11.2025 року) на адміністративний позов, в якому останній заперечує проти задоволення позову, зазначає, що 14.03.2025 року ОСОБА_1 під особистий підпис отримав повістку про виклик № 408 та направлення № 23 на проходження військово-лікарськох комісії з метою встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я. Діючи з умислом, протиправно, останній ухилився від проходження військово-лікарської комісії про що письмово заявив. Причиною відмови вказав – відсутність при собі медичних документів, які підтверджують його стан здоров`я. Про наслідки відмови від проходження військово-лікарської комісії ОСОБА_1 відомо. Відмовляючись від обов`язку встановленого законом, останній порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, таким чином у його діях присутній склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 14.03.2025 року уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 складено протокол № 1/3767 про вчинення останнім адміністративного правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При складанні вказаного протоколу були дотримані норми Кодексу України про адміністративні правопорушення. Розгляд справи відбувся за відсутності позивача у відповідності до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, з дотриманням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час розгляду були з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, встановлено його вину та обставини скоєного правопорушення під час дії особливого періоду в умовах воєнного стану (а.с. 90-106).
В свою чергу представником позивача подано до суду відповідь на відзив (вх. № 49441 від 01.12.2025 року), в якій просив задовольнити позов. Зазначив, що позивач 1973 року народження. Система ЕСОЗ почала наповнюватися даними лише в останні декілька років. Медична історія позивача за попередні 50 років (включаючи інформацію про хронічні захворювання, травми, хірургічні втручання, зроблені до 2019 року) фізично відсутня в ЕСОЗ. Твердження відповідача про те, що «ЕСОЗ – це можливість працювати без паперу» є теоретичним гаслом, яке не відповідає реальному стану наповнення реєстру щодо осіб старшого віку. Відповідно до Наказу МОУ № 402, метою ВЛК є встановлення реального стану придатності до служби. Ігнорування скарг військовозобов`язаного на підставі того, що «цього немає в комп`ютері», є порушенням принципів медичної етики та порядку проведення експертизи. Заява позивача від 14.03.2025 року містить чітке застереження: «відмовляюсь... у зв`язку з відсутністю медичних документів». Це підтверджує відсутність умислу на ухилення від обов`язку. Позивач вимагав лише надання йому законного строку (передбаченого пунктом 2.8.6 Положення № 402) для збору доказів наявності хвороб, які не відображені в ЕСОЗ. Таким чином, дії лікарів ВЛК, які відмовилися взяти до уваги скарги без миттєвого підтвердження в ЕСОЗ, були протиправними, що виключає адміністративну відповідальність позивача за відмову проходити такий «огляд». Відповідач зазначає, що позивач був повідомлений про розгляд справи 25.03.2025 року, але не з`явився. Проте, відповідач ігнорує той факт, що неявка позивача була зумовлена поважною причиною – тимчасовою непрацездатністю (хворобою), що підтверджується медичними документами, доданими до позову. Відзив ТЦК не містить жодного обґрунтування, чому до Позивача не було застосовано менш суворе стягнення або чому не було враховано його фінансовий стан. Відзив відповідача є формальним, не містить доказів правомірності Постанови № 1/4359 та базується на помилковому розумінні функціонування системи ЕСОЗ щодо громадян старшого віку (а.с. 107-110).
Крім того, позивачем подано до суду додаткові пояснення у справі (вх. № 21534 від 05.05.2026 року), яких вказує, що 14.03.2025 року представники ІНФОРМАЦІЯ_5 намагалися провести медичний огляд позивача протягом менш ніж однієї години – з моменту доставлення до відходу від будівлі установи. За цей час об`єктивно неможливо провести стандартний перелік обстежень, які є обов`язковими компонентами ВЛК: загальний аналіз крові та сечі, електрокардіографія, флюорографія, а також огляд профільних спеціалістів у порядку, передбаченому пунктом 3.4 Положення № 402. Таким чином, ТЦК самовільно скоротив законний строк проведення. Вимога позивача про надання йому передбаченого законом часу для належного проходження повноцінного медичного огляду є реалізацією законного права, а не відмовою від обов`язку. Правова кваліфікація законної вимоги особи як «відмови» від ВЛК є підміною понять та хибним застосуванням норм права. Лікар-хірург під час огляду 14.03.2025 р. відмовився врахувати усний виклад скарг позивача на захворювання – резекцію вени, грижі хребта, артроз правого гомілкового суглоба, артрози та сколіоз – мотивуючи відмову відсутністю відповідних записів у системі ЕСОЗ. При цьому Позивачу не було надано жодної можливості доставити наявну у нього паперову медичну документацію, яка б об`єктивно підтверджувала ці діагнози. Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_8 та на момент огляду мав майже 52 роки. Система електронних медичних записів ЕСОЗ функціонує і наповнюється даними починаючи орієнтовно з 2019 року. Вся медична історія позивача за попередні понад 45 років об`єктивно відсутня в ЕСОЗ і може бути підтверджена виключно паперовою документацією. Формула "ЕСОЗ або інші документи" у пункті 2.7 Положення № 402 є розширювальною, а не альтернативною. ЕСОЗ не замінює право особи надати паперові документи – ці джерела є рівноправними та взаємодоповнюючими. Мета ВЛК відповідно до Положення № 402 – встановлення реального та об`єктивного стану здоров`я особи. Винесення висновку про придатність до служби без урахування документально підтверджених хронічних захворювань є самостійним порушенням порядку проведення ВЛК, що тягне незаконність висновку ВЛК та постанови, яка на ньому ґрунтується. Позивача первинно було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_5 для проходження ВЛК. Відповідно до пунктів 2.8.4-2.8.5 Положення № 402, обласний ТЦК здійснює контрольний огляд щодо осіб, які пройшли ВЛК у районних та міських ТЦК. Тобто позивача направили спочатку до структурно вищого органу (обласного), а вже після – до нижчого (міського). Ця послідовність є непослідовною та процедурно необґрунтованою: спочатку провести «контрольний» огляд в обласному ТЦК, а відтак змусити особу ще раз проходити первинний огляд у міському ТЦК і штрафувати її за відмову від нього це порушення принципу правової визначеності та логіки регламентованої законом процедури. Постанова, що виникла в результаті такої процедури, позбавлена законного підґрунтя. Аналіз заяви Позивача від 14.03.2025 р. № 9026 незаперечно свідчить: документ не містить категоричної відмови від проходження ВЛК. Текст заяви містить чітке застереження про те, що Позивач не відмовляється від ВЛК, а лише просить надати йому можливість зібрати та подати актуальні медичні документи, що підтверджують стан його здоров`я. Тобто позиція Позивача зводилася не до категоричної відмови, а до вимоги дотримання встановленої законом процедури Підміна поняття «законна вимога дотримати процедуру» поняттям «відмова від обов`язку» є грубою кваліфікаційною помилкою Відповідача. Ця помилка призводить до безпідставного притягнення до відповідальності особи, яка фактично виявила готовність пройти ВЛК в законний спосіб (а.с. 130-132). 
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв та клопотань до суду не подавали.
Зважаючи на те, що особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана судом обов`язковою, суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, за наявними матеріалами.
Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.
Судом встановлено, що 25 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 1/4359 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн.
Із змісту вказаної постанови, вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 1/3767 громадянин ОСОБА_1 , 14.03.2025 року в порушення вимог абзацу 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відмовився від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, такими діями (бездіяльністю) вчинив правопорушення передбачене частиною З статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення законодавства пре оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію). Доказами у вчиненні правопорушення громадянина ОСОБА_1 є матеріали які були дослідженими під час розгляду справи, а саме: направлення на проходження ВЛК № 23, повістка № 408, заява громадянина ОСОБА_1 , про відмову від ВЛК № 9026 від 14.03.2025 року (а.с. 8-11)
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно зі статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.
За змістом статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Кабінет Міністрів України затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до статті 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Пунктами 12, 13 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі по тексту - Положення № 154) передбачено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення та визначати функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу.
Нормами абзацу 3 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вбачається, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Частиною 1 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Пунктами 68, 80 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі по тексту Порядок № 560), передбачений порядок медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів.
За приписами пункту 69 Порядку № 560 резервісти та військовозобов`язані, які в мирний час були призначені на комплектування військових частин (установ) з врученням мобілізаційних розпоряджень під час мобілізаційного розгортання Збройних Сил та інших військових формувань, призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період за результатами раніше пройдених медичних оглядів та їх опитування про наявність або відсутність скарг на стан здоров`я. Резервісти або військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються.
Особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію.
Громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), можуть бути направлені на медичний огляд шляхом вручення їм повісток за наявності підстав для проходження медичного огляду відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (зокрема у разі відсутності дійсного рішення військово-лікарської комісії про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану та/або наявності інших підстав, передбачених законодавством), а також направлені на такий огляд у разі, коли такі громадяни самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.
Відповідно до пункту 74 Порядку № 560 проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті. Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис. Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Направлення на медичний огляд ВЛК, обов`язкове до виконання.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Обов`язок проходити медичний огляд підтверджений абзацом 4 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд оцінивши докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Суд враховує, що проходження медичного огляду військовозобов`язаними та резервістів регламентовано Порядком проведення призову проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 р. № 560.
Зокрема, абзац третій пункту 69 визначено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), можуть бути направлені на медичний огляд шляхом вручення їм повісток за наявності підстав для проходження медичного огляду відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (зокрема у разі відсутності дійсного рішення військово-лікарської комісії про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану та/або наявності інших підстав, передбачених законодавством), а також направлені на такий огляд у разі, коли такі громадяни самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.
Крім того, пунктом 74-1 вказаного порядку визначено, що для формування направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду в електронній формі за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на таке направлення кваліфікований електронний підпис у день його формування (крім направлення, зазначеного у пункті 74-3 цього Порядку).
Направлення, сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздруковане. У такому разі його паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.
Роздруковане направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту, військовозобов`язаному під особистий підпис.
Під час вручення роздрукованого направлення військовозобов`язаним та резервістам під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Відповідачем надано суду копію направлення № 23 від 14.03.2025 року яким ОСОБА_1 направлено для встановлення придатності до військової служби на базі КНП «Поліклінічне об`єднання» (а.с. 106). Однак, всупереч вимогам пункту 74-1 Порядком проведення призову проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 р. № 560 матеріали справ не містять доказів реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12. Вказане свідчить про недотримання формування направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Таким чином, дослідивши оскаржувану постанову та наявні докази по справі, суд вважає її такою, що не відповідає вимогам частини 2 статті 2 Кодексу дміністративного судочинства України, а саме, такою, що ухвалена не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); упереджено, нерозсудливо; не пропорційно.
За таких обставин, що спірна постанова підлягає скасуванню.
Таким чином, доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не надано. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння адміністративного правопорушення.
Крім того, згідно зі статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до пункут 3 частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Позивач належними і допустимими доказами довів обґрунтованість заявлених вимог, водночас відповідач належним чином не доведено правомірність винесеної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови №1/4359 від 25 березня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та закриття справи про адміністративне правопорушення підлягають задоволенню.
У відповідності до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки адміністративний позов задоволено, відповідачем здійснена сплата судового збору у розмірі 970,00 грн, що підтверджується квитанцією від 06.04.2025 року (а.с.6), вказана сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_9 , як юридичної особи та головного розпорядника бюджетних коштів.
Керуючись статтями 7, 245, 254, 256, 268, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 6, 19-20, 72, 77, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), про скасування постанови за справою про адміністративні правопорушення № 1/4359 від 25.03.2025 року, задовольнити.
Скасувати постанову за справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення №1/4359 від 25 березня 2025 року, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.
Стягнути з міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення даного рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 03.08.2026 року.

Суддя Фортечного районного 
суду міста Кропивницького Людмила КУЛІНКА 

Суддя Фортечного районного суду 
міста Кропивницького Л. Д. Кулінка