Справа № 951/569/26
Провадження №3/951/228/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2026 року         селище Козова

Суддя Козівського районного суду Тернопільської області Чапаєв Р.В., розглянувши матеріали, що надійшли із СПД №1 ВП №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Сектор поліцейської діяльності №1 ВП №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області направив до суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 745508 від 17.08.2026 зазначено, що ОСОБА_1 не виконала батьківські обов`язки стосовно своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , 15.06.2026 о 12 год. 15 хв. брудно, постілі відсутні.
До матеріалів справи також долучено рапорт працівника поліції – інспектора СЮП ВП ПП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про те, що інспектор отримала усне звернення жителів даного села, відповідно до якого ОСОБА_1 погано виконує свої батьківські обов`язки, під час перевірки даного повідомлення було виявлено правопорушення, а саме в будинку не прибрано, на ліжках відсутня постільна білизна.
Також до матеріалів справи долучено фотографії житлового приміщення, на яких, зокрема, зображені побутові предмети, канцелярські вироби, інші особисті речі, а також меблі та побутова техніка.
Крім того, до матеріалів долучено фотокопії свідоцтва про народження дітей: свідоцтва серії НОМЕР_1 від 19.06.2024 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та серії НОМЕР_2 від 19.06.2024 про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Із заявою про відкладення розгляду справи не зверталася.
При вирішенні питання про розгляд даної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд також враховує положення ст. 268 КУпАП, згідно з якими адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП не відноситься до правопорушень, при розгляді справ щодо яких є обов`язковою присутність в судовому засіданні особи, котра притягається до адміністративної відповідальності.
Разом з тим, 10.07.2026 ОСОБА_1 через канцелярію суду подала письмову заяву, відповідно до якої просить провадження у справі закрити з підстав відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що у зазначений час готувалася до проведення ремонту в приміщенні будинку, чим було зумовлено невпорядковане розташування деяких особистих речей. Зауважує, що її діти ходять в чистому одязі, нагодовані, дотримуються правил особистої гігієни. Також через хворобу та погане самопочуття вона того дня не мала змоги навести порядок в житловому приміщенні, і про це вона говорила працівниками поліції, які безпосередньо складали протокол про адміністративне правопорушення. 
Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
За приписами ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
Диспозиція вказаної частини статті за своєю природою є бланкетною нормою, тобто такою, що відсилає до положень законодавства, якими визначені обов`язки батьків щодо виховання дітей. Нормою, закріпленою у ч.1 ст.184 КУпАП, передбачена відповідальність в разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 Сімейного кодексу України. Так, згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. 
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей, незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо. Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення за вказаною статтею має бути вказано які саме нормативні акти було порушено і якими конкретно діями особи. Відсутність чіткої вказівки на нормативний акт, який було порушено та які саме дії було вчинено (не вчинено), свідчить про неконкретність звинувачення особи і являється порушенням права на захист.
Як зазначено вище, у статті 150 Сімейного кодексу України наведений чіткий перелік батьківських обов`язків. Ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством. Разом з тим у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не вказано, в чому конкретно полягає ухилення ОСОБА_1 від виконання нею обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її малолітніх дітей, в яких її діях вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, та яке конкретне порушення вимог ст. 150 СК України мало місце.
Зважаючи на викладене, вказаний протокол серії ВАД № 745508 від 17.06.2026, складений стосовно ОСОБА_1 , не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки у ньому не зазначено суті адміністративного правопорушення, а саме наявність конкретних обставин, які б вказували на невиконання матір`ю ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей – ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , та не вказано від яких саме передбачених законодавством обов`язків, з посиланням на норму закону, ухилялася ОСОБА_1 . Така невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП не дає можливості з`ясувати, які саме дії (чи бездіяльність) вчинено ОСОБА_1 та в чому полягає їх протиправність. 
Крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 745508 від 17.06.2026 суд також надає оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності також іншим долученим до справи доказам: рапорту працівника поліції про надходження повідомлення, фотографіям, а в сукупності цих доказів у їхньому взаємозв`язку суд надає оцінку достатності цих доказів для висновку про можливу винуватість особи. 
Винну поведінку, описану у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 заперечує; доказів свідомого нехтування нею своїми обов`язками суду не надано, та відомості про це у протоколі не викладені.
За якими факторами умови проживання дитини визнані особою, що склала протокол, неналежними, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено.
Тимчасова наявність певного бруду та розкиданих речей не може свідчити про відсутність належних умов для проживання дитини, та й, власне, такі поняття є оціночною категорією, підстави для визначення яких як порушення певних встановлених законом норм мають бути викладені і доведені особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення.
На переконання суду, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення документи не підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки в них відсутні належні та достатні докази, які б свідчили про факт ухилення останньої від виконання, передбачених законодавством обов`язків відносно своїх малолітніх дітей, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Суд також враховує відсутність в матеріалах справи характеризуючих даних на особу ОСОБА_1 , які б свідчили про негативну оцінку її особи як матері дітей, що могло б вказувати на нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.
При цьому суд не бере до уваги як доказ рапорт про надходження звернення жителів про протиправні дії ОСОБА_1 , оскільки такий рапорт та заява не є доказом, що підтверджує обставини, які підлягають доказуванню у справі, а лише висвітлюють повідомлення про можливе вчинення адміністративного правопорушення.
Отже, дослідивши та оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки суду не надано належних та достатніх доказів її вини в скоєнні адміністративного правопорушення, та не доведено усі обставини, про які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.
При розгляді справи суд враховує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП і не може бути перекладено на суд. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в іншому разі суд згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім. Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі наведеного, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки адміністративне стягнення до ОСОБА_1 не застосовується, судовий збір стягненню не підлягає.
Керуючись 7, 23, 33, 173-2, 221, 245, п.1 ст. 247, 251, 252, 280, 283, 285, 294 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 184 КУпАП провадженням закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Козівський районний суд Тернопільської області.

Суддя           Р.В. Чапаєв