154/74/26 
2/154/566/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2026 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області у складі:
головуючого - судді Мушкет О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Тивонюк А.О.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - Шведа А.І.,
представника відповідача - Власюк І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Володимирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області про стягнення заборгованості із заробітної плати, невиплаченої при звільненні з роботи,
ВСТАНОВИВ:
05 січня 2026 року до Володимирського міського суду Волинської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області про стягнення заборгованості із заробітної плати, невиплаченої при звільненні з роботи.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що розпорядженням Війницької сільської ради Локачинського, на даний час Володимирського, району Волинської області № 95-ос від 08 жовтня 2019 року його було прийнято на посаду керівника Комунального підприємства «Комунальне господарство Війницької сільської ради» на 1,00 ставки за контрактом з посадовим окладом 4 173,00 грн.
08 жовтня 2019 року між ним як керівником комунального підприємства та головою Війницької сільської ради ОСОБА_2 як роботодавцем був укладений контракт.
У подальшому додатковою угодою до контракту від 07 серпня 2020 року сторони визначили, що контракт між позивачем та Війницькою сільською радою діє з 08 жовтня 2019 року до 08 жовтня 2021 року.
Рішенням Затурцівської сільської ради Локачинського, на даний час Володимирського, району Волинської області від 08 грудня 2020 року № 2/2 «Про початок реорганізації Війницької сільської ради шляхом приєднання до Затурцівської сільської ради» Війницька сільська рада була приєднана до Затурцівської сільської ради.
Розпорядженням Затурцівської сільської ради від 29 січня 2021 року № 33-ОС/03-01 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника комунального підприємства «Комунальне господарство Війницької сільської ради» його було звільнено з роботи з 31 січня 2021 року.
Позивач посилається в своєму позові на те, що згідно із записом у трудовій книжці він був прийнятий на посаду керівника Комунального підприємства «Комунальне господарство Війницької сільської ради», за контрактом від 08 жовтня 2019 року продовжував виконувати обов`язки керівника цього підприємства, а 31 січня 2021 року був звільнений із займаної посади на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України, і на його переконання, після звільнення відповідач, як правонаступник Війницької сільської ради, не провів з ним повний розрахунок та не виплатив заборгованість із заробітної плати.
Позивач в позовній заяві зазначає, що після звільнення неодноразово усно звертався до голови Затурцівської сільської ради щодо видачі довідки про заборгованість та виплати йому та іншим працівникам заборгованості із заробітної плати, однак у видачі такої довідки та виплаті коштів йому було відмовлено.
29 грудня 2021 року він звернувся до голови Затурцівської сільської ради із письмовою заявою про виплату заборгованості із заробітної плати, проте, повідомленням Затурцівської сільської ради від 24 січня 2022 року № 58/01-15, у виплаті заборгованості із заробітної плати йому було відмовлено з мотивів того, що він фактично не перебував у трудових відносинах із Затурцівською сільською радою.
Вважає, що відповідно до статей 106, 108 ЦК України у разі реорганізації юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу чи перетворення до правонаступника переходять майно, права та обов`язки попередньої юридичної особи, а тому, на його думку, до Затурцівської сільської ради перейшли всі права та обов`язки Війницької сільської ради, у тому числі обов`язки щодо виплати йому заборгованості із заробітної плати.
Крім того, в позові ОСОБА_1 зазначає, що з метою забезпечення доказів він раніше звертався до Локачинського районного суду Волинської області із заявою про витребування у Затурцівської сільської ради довідки про нараховану та невиплачену йому заробітну плату за період з 07 жовтня 2019 року по 31 січня 2021 року, яка ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 25 березня 2024 року у справі № 931/220/24 була задоволена та витребувано у Затурцівської сільської ради відповідну довідку про нараховану і невиплачену заробітну плату, проте, Затурцівська сільська рада ухвалу суду фактично не виконала та повідомила, що не може надати таку довідку, оскільки первинні документи Комунального підприємства «Комунальне господарство Війницької сільської ради» не були передані до Затурцівської сільської ради.
Вказує, що 05 липня 2025 року він звернувся до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці із заявою щодо додержання законодавства про працю в частині оплати праці та можливих порушень трудового законодавства Затурцівською сільською радою, за результатами розгляду якого було проведено перевірку, під час якої встановлено, що відповідно до книги нарахування та виплати заробітної плати працівникам КП «Затурці» станом на 24 липня 2025 року заборгованість із виплати заробітної плати працівникам становить 104,6 тис. грн, у тому числі заборгованість минулих років за період з 01 жовтня 2019 року по 31 січня 2021 року. Заборгованість із виплати заробітної плати перед ним, ОСОБА_1 , становить 45 122,32 грн.
Також, перевіркою було встановлено порушення вимог трудового законодавства щодо ненарахування та невиплати компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, оскільки станом на день звільнення йому не було нараховано та виплачено компенсацію за невикористаних 32 календарних дні основної щорічної відпустки за період роботи з 08 жовтня 2019 року по 31 січня 2021 року. За результатами зазначеної перевірки було внесено припис для додержання вимог законодавства про працю по виявлених порушеннях та вжито заходів впливу до роботодавця. Водночас, попри встановлені порушення, Затурцівська сільська рада заборгованість із заробітної плати йому не виплатила.
У зв`язку з викладеним, позивач просив стягнути із Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області на його користь заборгованість із невиплаченої за період з 08 жовтня 2019 року по 31 січня 2021 року заробітної плати в сумі 45 122,32 грн, а також судові витрати за проведення судово-економічної експертизи в сумі 8 664,50 грн.
Ухвалою Володимирського міського суду Волинської області від 06 січня 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
20 січня 2026 року від представника відповідача Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні повністю.
В обґрунтування заперечень представник відповідача зазначив, що Комунальне підприємство «Комунальне господарство Війницької сільської ради» є окремою юридичною особою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в установах банків, печатку та штампи зі своєю назвою, відокремлене майно, закріплене за ним на праві повного господарського відання, а також вправі від свого імені укладати договори, набувати майнових і немайнових прав, нести обов`язки та бути стороною у судових справах.
Також представник відповідача послався на положення статуту комунального підприємства, відповідно до яких засновник не несе відповідальності за зобов`язання підприємства, а підприємство не несе відповідальності за зобов`язання засновника. З огляду на це представник вважав, що саме Комунальне підприємство «Комунальне господарство Війницької сільської ради», а не Затурцівська сільська рада, було належним суб`єктом зобов`язань щодо нарахування та виплати заробітної плати працівникам підприємства.
Крім цього, представник відповідача зазначив, що відповідно до контракту з керівником комунального підприємства від 08 жовтня 2019 року заробітна плата керівнику мала нараховуватися за рахунок частки доходу, одержаного підприємством у результаті його господарської діяльності. Тому, на його переконання, заробітна плата директору та працівникам комунального підприємства мала нараховуватися та виплачуватися саме з доходів цього підприємства.
Представник відповідача визнав, що рішенням Затурцівської сільської ради від 08 грудня 2020 року № 2/2 «Про початок реорганізації Війницької сільської ради шляхом приєднання до Затурцівської сільської ради» Затурцівська сільська рада стала правонаступником прав засновника юридичної особи, заснованої розформованою Війницькою територіальною громадою. Разом із тим наголосив, що Затурцівській сільській раді були передані лише окремі документи комунального підприємства, зокрема податкові розрахунки та звіти щодо сум нарахованої заробітної плати, доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску.
За твердженням представника відповідача, у зазначених документах міститься інформація, яка підтверджує відсутність будь-якої заборгованості із заробітної плати перед директором та працівниками Комунального підприємства «Комунальне господарство Війницької сільської ради».
Крім того, представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 було надано відповідь листом про те, що довідка про заробітну плату може видаватися лише на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших первинних документів про нараховану і виплачену заробітну плату. Оскільки такі первинні документи Комунального підприємства «Комунальне господарство Війницької сільської ради» до Затурцівської сільської ради не були передані, у відповідача, за його твердженням, відсутня інформація про наявність заборгованості із заробітної плати перед колишнім керівником цього підприємства.
Представник відповідача також зазначив, що у разі наявності заборгованості із заробітної плати керівник комунального підприємства мав би забезпечити її належне відображення та реєстрацію в органах Державної казначейської служби України. З цього приводу Затурцівська сільська рада зверталася із запитом до Управління Державної казначейської служби України у Локачинському районі Волинської області щодо наявності або відсутності кредиторської заборгованості по Комунальному підприємству «Комунальне господарство Війницької сільської ради» із заробітної плати з нарахуваннями за період з 08 жовтня 2019 року по 31 січня 2021 року, згідно відповіді якої кредиторська заборгованість по Комунальному підприємству «Комунальне господарство Війницької сільської ради» із заробітної плати з нарахуваннями за зазначений період відсутня.
Крім того, представник відповідача вказав, що за період перебування на посаді керівника комунального підприємства, саме ОСОБА_1 організовував діяльність підприємства, у тому числі мав забезпечувати своєчасне і повне внесення платежів до бюджету, сплату внесків до Пенсійного фонду України та недопущення заборгованості із виплати заробітної плати. На підтвердження цього відповідач послався на розпорядження керівника комунального господарства від 18 листопада 2019 року «Про надання права першого та другого підпису», яким ОСОБА_1 було надано право першого підпису у розрахункових документах.
Представник відповідача критично оцінив посилання позивача на результати перевірки Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, зазначивши, що інспектором праці було проведено перевірку односторонньо і взято до уваги лише інформацію з книги нарахування та виплати заробітної плати, тоді як інформацію Управління Державної казначейської служби України щодо відсутності кредиторської заборгованості та інформацію Головного управління ДПС у Волинській області щодо податкових розрахунків, на думку представника, належно враховано не було.
Також представник відповідача зазначив, що довідка Головного управління ДПС у Волинській області не містить інформації про заборгованість із заробітної плати, а лише відображає перерахування коштів з одного бюджетного рахунка на інший.
Окремо представник відповідача послався на рішення Затурцівської сільської ради від 08 лютого 2021 року № 5/2 «Про внесення змін до установчих документів та складу засновників Комунального підприємства «Комунальне господарство Війницької сільської ради», зазначивши, що Затурцівська сільська рада увійшла до складу засновників комунального підприємства лише у лютому 2021 року.
З урахуванням наведеного представник відповідача вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту існування заборгованості із заробітної плати, її розміру, а також обов`язку саме Затурцівської сільської ради сплатити заявлену суму, а тому у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник, документи про підтвердження повноважень якого містяться в матеріалах справи -адвокат Швед А.І. позовні вимоги, з урахуванням поданої заяви про стягнення судових витрат, підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, в своїх поясненнях суду зіслались на обставини, викладені в позовній заяві.
Представник відповідача Власюк І.М. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, підтримала позицію, викладену у письмовому відзиві на позовну заяву, та просила відмовити у задоволенні позову повністю.
Суд, заслухавши пояснення та доводи позивача та його представника, пояснення та заперечення представника відповідача, пояснення свідка, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що розпорядженням Війницької сільської ради Локачинського району Волинської області від 08 жовтня 2019 року № 95-ос ОСОБА_1 з 08 жовтня 2019 року прийнято на посаду керівника Комунального підприємства «Комунальне господарство Війницької сільської ради» на 1,00 ставки за контрактом з посадовим окладом 4 173,00 грн. Підставою прийняття на посаду зазначено контракт від 08 жовтня 2019 року та заяву ОСОБА_1 від 08 жовтня 2019 року.
08 жовтня 2019 року між Війницькою сільською радою в особі сільського голови Вербицького С.О. як роботодавцем та ОСОБА_1 як керівником укладено контракт з керівником комунального підприємства, за умовами якого ОСОБА_1 призначений на посаду керівника Комунального підприємства «Комунальне господарство Війницької сільської ради».
Згідно з пунктом 1.2 контракту, на підставі цього контракту між керівником підприємства та роботодавцем виникають трудові відносини. Контрактом визначено права та обов`язки керівника, зокрема щодо поточного управління підприємством, організації його діяльності, представництва інтересів підприємства, розпорядження коштами підприємства, видання наказів, укладення договорів та забезпечення виконання обов`язків підприємства.
Пунктом 2.5.3 контракту на керівника покладено обов`язок забезпечувати своєчасне й повне внесення платежів до бюджету, включаючи внески до Пенсійного фонду України, та недопущення заборгованості з виплати заробітної плати.
Відповідно до пункту 3.1 контракту за виконання обов`язків, передбачених контрактом, керівнику нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством у результаті його господарської діяльності, виходячи з посадового окладу у розмірі 4 173,00 грн і фактично відпрацьованого часу, а також премії у розмірі 50 % посадового окладу за умови наявності прибутку та погодження сільським головою. Пунктом 3.2 контракту передбачено, що заробітна плата керівникові виплачується після виплати заробітної плати працівникам підприємства.
За первісною редакцією пункту 6.1 контракту його дія була визначена з 08 жовтня 2019 року по 08 жовтня 2020 року. Додатковою угодою від 07 серпня 2020 року пункт 6.1 контракту викладено в новій редакції та визначено, що контракт діє з 08 жовтня 2019 року по 08 жовтня 2021 року.
Як вбачається з копії рішення Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області восьмого скликання від 08 грудня 2020 року № 2/2 «Про початок реорганізації Війницької сільської ради шляхом приєднання до Затурцівської сільської ради» розпочато процедуру реорганізації Війницької сільської ради шляхом приєднання до Затурцівської сільської ради. У цьому рішенні зазначено, що Затурцівська сільська рада є правонаступником належних розформованій Війницькій територіальній громаді, в тому числі в особі Війницької сільської ради, майна, прав та обов`язків.
Згідно розпорядження Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області від 29 січня 2021 року № 33-ОС/03-01 ОСОБА_1 звільнено з посади керівника Комунального підприємства «Комунальне господарство Війницької сільської ради» 31 січня 2021 року на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України. У цьому ж розпорядженні передбачено зобов`язати ОСОБА_1 передати документи підприємства у виконком сільської ради, а головному бухгалтеру сільської ради — провести з ОСОБА_1 повний розрахунок згідно з чинним законодавством.
З копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що позивач перебував у трудових відносинах із Комунальним підприємством «Комунальне господарство Війницької сільської ради», з 08 жовтня 2019 року та обіймав посаду керівника цього підприємства за контрактом, а 31 січня 2021 року був звільнений із займаної посади на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України.
Судом встановлено, що 29 грудня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до голови Затурцівської сільської ради із письмовою заявою про виплату заборгованості із заробітної плати. У заяві позивач зазначав, що після звільнення з посади керівника Комунального підприємства «Комунальне господарство Війницької сільської ради» з ним не проведено повний розрахунок та просив виплатити належну йому заборгованість, проте листом Затурцівської сільської ради від 24 січня 2022 року № 58/01-15 позивачу повідомлено про відмову у виплаті заборгованості із заробітної плати. Мотивом відмови зазначено те, що ОСОБА_1 фактично не перебував у трудових відносинах із Затурцівською сільською радою.
З довідки Головного управління ДПС у Волинській області від 27 лютого 2024 року № 264/03-20-24-03 вбачається надання податковим органом інформації щодо облікових даних та фінансових показників, пов`язаних із Комунальним підприємством «Комунальне господарство Війницької сільської ради».
Згідно ухвали Локачинського районного суду Волинської області від 25 березня 2024 року у справі № 931/220/24 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів та витребувано у Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області довідку про нараховану та невиплачену ОСОБА_1 заробітну плату за період з 07 жовтня 2019 року по 31 січня 2021 року, однак, листом Затурцівської сільської ради від 03 квітня 2024 року № 499/01-15 ОСОБА_1 повідомлено про неможливість надання такої довідки у зв`язку з тим, що первинні документи Комунального підприємства «Комунальне господарство Війницької сільської ради» не були передані до Затурцівської сільської ради.
З повідомлення Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 05 серпня 2025 року вбачається, що за зверненням ОСОБА_1 проведено перевірку щодо додержання законодавства про працю в частині оплати праці. За результатами перевірки встановлено, що відповідно до книги нарахування та виплати заробітної плати працівникам КП «Затурці» станом на 24 липня 2025 року наявна заборгованість із виплати заробітної плати працівникам, у тому числі заборгованість минулих років за період з 01 жовтня 2019 року по 31 січня 2021 року.
Також, у цьому повідомленні зазначено, що заборгованість із виплати заробітної плати перед ОСОБА_1 становить 45 122,32 грн. Крім цього встановлено, що станом на день звільнення ОСОБА_1 не було нараховано та виплачено компенсацію за 32 календарні дні невикористаної основної щорічної відпустки за період роботи з 08 жовтня 2019 року по 31 січня 2021 року. За результатами перевірки внесено припис щодо усунення виявлених порушень законодавства про працю.
У матеріалах справи також міститься рішення Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області від 08 лютого 2021 року № 5/2 «Про внесення змін до установчих документів та складу засновників Комунального підприємства «Комунальне господарство Війницької сільської ради», згідно якого Затурцівська сільська рада прийняла у комунальну власність Комунальне підприємство «Комунальне господарство Війницької сільської ради», яке належало Війницькій сільській раді, правонаступником якої є Затурцівська сільська рада, внесла зміни до складу засновників цього підприємства та перейменувала його на Комунальне підприємство «Затурці».
З розпорядження Комунального підприємства «Комунальне господарство Війницької сільської ради» від 18 листопада 2019 року «Про надання права першого та другого підпису» вбачається, що ОСОБА_1 , як керівнику комунального господарства було надано право першого підпису розрахункових документів, а ОСОБА_3 як головному бухгалтеру комунального господарства — право другого підпису розрахункових документів.
Судом встановлено, що 27 вересня 2024 року Затурцівська сільська рада звернулася до Управління Державної казначейської служби України у Локачинському районі Волинської області із листом № 1131/01-15, у якому просила надати інформацію про відсутність або наявність кредиторської заборгованості по Комунальному підприємству «КГ Війницької сільської ради» по заробітній платі з нарахуваннями на оплату праці за період з 08 жовтня 2019 року по 31 січня 2021 року.
Згідно листа Управління Державної казначейської служби України у Локачинському районі Волинської області від 27 вересня 2024 року № 03-05-06/842 Затурцівську сільську раду повідомлено, що за даними автоматизованої системи «Є-ЗВІТНІСТЬ» кредиторської заборгованості по Комунальному підприємству «КГ Війницької сільської ради» по заробітній платі з нарахуваннями на оплату праці за період з 01 жовтня 2019 року по 31 січня 2021 року не було.
25 березня 2026 року Затурцівська сільська рада подала до суду лист № 341/01-15, у якому зазначила, що на виконання клопотання експерта надає суду оригінал книги нарахування заробітної плати з подальшим поверненням після проведення експертизи та звернула увагу на те, що у клопотанні експерта в переліку документів, які надані для судово-економічної експертизи, не зазначено лист Затурцівської сільської ради до Управління Державної казначейської служби України у Локачинському районі Волинської області та лист Управління Державної казначейської служби України у Локачинському районі Волинської області про відсутність заборгованості по заробітній платі. Водночас сільська рада зазначила, що ці листи містяться у додатках до відзиву та наявні у матеріалах справи, у зв`язку з чим просила експерта врахувати всі документи, наявні у матеріалах справи.
З висновку експерта Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 05 травня 2026 року № СЕ-19/103-26/2651-ЕК вбачається, що у матеріалах справи містяться книга нарахування заробітної плати КП «КГ Війницької сільської ради» за період жовтень 2019 року — січень 2021 року, податкова звітність за відповідні періоди, а також інші документи, які були використані при проведенні дослідження.
За результатами дослідження експерт встановив, що у книзі нарахування заробітної плати по працівнику ОСОБА_1 відображено нарахування заробітної плати та щорічної відпустки. На суму доходу ОСОБА_1 нараховано єдиний соціальний внесок у розмірі 22 %, а також проведено утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
Згідно з висновком експерта, за період дослідження — з жовтня 2019 року по січень 2021 року — за даними книги нарахування заробітної плати по ОСОБА_1 відображено нарахований дохід у сумі 66 324,04 грн, з якого утримано податки і збори на загальну суму 12 886,45 грн, а сума до виплати становить 53 437,62 грн.
Експерт також зазначив, що відповідно до наданих документів за цей період ОСОБА_1 виплачено 8 315,27 грн, а залишок коштів до виплати становить 45 122,32 грн.
Крім цього, у висновку експерта наведено зведену таблицю щодо сум нарахувань, утримань із заробітної плати та виплати по працівнику ОСОБА_1 за період з жовтня 2019 року по січень 2021 року, згідно з якою загальна сума нарахованого доходу становить 66 324,04 грн, утримання — 12 886,45 грн, сума до виплати — 53 437,62 грн, виплачено — 8 315,27 грн, залишок до виплати — 45 122,32 грн.
Також, у висновку експерта відображено зміст акта Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 24 липня 2025 року, відповідно до якого станом на 24 липня 2025 року заборгованість із виплати заробітної плати працівникам Комунального підприємства «Затурці» становить 104,6 тис. грн, у тому числі перед керівником ОСОБА_1 — 45 122,32 грн за період з 01 жовтня 2019 року по 31 січня 2021 року, а також встановлено ненарахування та невиплату ОСОБА_1 компенсації за невикористані 32 календарні дні основної щорічної відпустки за період роботи з 08 жовтня 2019 року по 31 січня 2021 року.
Отже, експерт дійшов висновку, що нарахування заробітної плати керівнику Комунального підприємства «Комунальне господарство Війницької сільської ради» ОСОБА_1 за період роботи з 08 жовтня 2019 року по 31 січня 2021 року відповідно до книги нарахування та виплати заробітної плати та інших документів документально підтверджується у сумі 66 324,04 грн, у тому числі утримано ПДФО і військовий збір — 12 886,45 грн, до видачі — 53 437,62 грн, виплачено — 8 315,27 грн, залишок до виплати — 45 122,32 грн.
За другим питанням, яке ставилося експертам в ухвалі суду про призначення експертизи експерт встановив, що у матеріалах справи наявні виписки АТ «Ощадбанк» по картковому рахунку ОСОБА_1 , у яких за відповідні періоди відображено початковий залишок 65,00 грн, відсутність руху коштів, нульові обороти по дебету та кредиту і кінцевий залишок 65,00 грн. Інших платіжних документів щодо перерахунку коштів із заробітної плати Комунальним підприємством «Комунальне господарство Війницької сільської ради» ОСОБА_1 у матеріалах справи, за висновком експерта, не міститься.
У зв`язку з цим за другим питанням експерт дійшов висновку, що виплата заробітної плати керівнику Комунального підприємства «Комунальне господарство Війницької сільської ради» ОСОБА_1 за період роботи з 08 жовтня 2019 року по 31 січня 2021 року відповідно до виписки по картковому рахунку документально не підтверджується.
Зі Статуту КП «КГ Війницької сільської ради», затвердженого рішенням сесії Війницької сільської ради від 22 серпня 2019 року № 32/1-15, вбачається, що це комунальне підприємство є юридичною особою, має самостійний баланс, поточні та інші рахунки в установах банків, печатку та штампи зі своєю назвою, набуває права юридичної особи з дня державної реєстрації, має відокремлене майно та вправі від свого імені укладати договори, набувати права, нести обов`язки, бути позивачем і відповідачем у судах. У Статуті також передбачено, що засновник не несе відповідальності за зобов`язання підприємства, а підприємство не несе відповідальності за зобов`язання засновника.
Згідно з розділом 4 Статуту майно підприємства є комунальною власністю Війницької сільської ради та закріплюється за підприємством на праві повного господарського відання, а кошти підприємства використовуються, зокрема, для сплати податків та інших обов`язкових платежів, розвитку матеріальної бази підприємства та оплати праці працівників.
Відповідно до розділу 6 Статуту підприємство очолює керівник, який призначається на посаду та звільняється з посади розпорядженням сільського голови, є підпорядкованим сільському голові та підзвітним і підконтрольним сільській раді та її виконавчому комітету. Керівник самостійно вирішує питання господарської діяльності підприємства, діє від його імені, представляє його інтереси, відкриває рахунки, формує адміністрацію, приймає та звільняє працівників, видає накази в межах своїх повноважень.
Цим же розділом Статуту передбачено, що керівник КП «КГ Війницької сільської ради» несе відповідальність за виконання комунальним господарством завдань згідно зі Статутом, дотримання фінансової, договірної та трудової дисципліни, а також за збереження майна комунального господарства. 
Щодо правової природи спірних правовідносин та права позивача на оплату праці суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
За змістом статті 94 КЗпП України заробітна плата — це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Аналогічне визначення заробітної плати міститься у статті 1 Закону України «Про оплату праці».
Згідно зі статтею 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Відповідно до статті 22 Закону України «Про оплату праці» суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.
Згідно зі статтею 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць.
Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, такі суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення ним вимоги про розрахунок.
Отже, право працівника на оплату виконаної роботи та на отримання всіх належних йому сум при звільненні є однією з основних трудових гарантій, а обов`язок провести з працівником повний розрахунок при звільненні покладається на роботодавця.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 905/857/19, провадження № 12-56гс21, звернула увагу, що виплата заробітної плати працівнику є обов`язком роботодавця. Заробітна плата є винагородою, яку роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано. При цьому обов`язок роботодавця виплатити працівнику заробітну плату не є відповідальністю у розумінні статті 617 ЦК України, від якої роботодавець може бути звільнений унаслідок випадку або непереборної сили.
Суд зазначає, що зазначений висновок Великої Палати Верховного Суду є релевантним для цієї справи, оскільки представник відповідача фактично обґрунтовує невиплату позивачу належних сум організаційними обставинами, а саме: самостійністю комунального підприємства, відсутністю окремих первинних документів, невідображенням боргу у казначейській звітності та відповідальністю самого керівника підприємства. Однак, на думку суду, такі обставини самі по собі не позбавляють права працівника на оплату вже виконаної роботи та не звільняють від обов`язку провести з ним розрахунок при звільненні.
У практиці Європейського суду з прав людини також сформовано підхід, за яким майнові вимоги щодо належних особі виплат, якщо такі вимоги мають достатню підставу в національному законодавстві, можуть становити «майно» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. У рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України», заява № 63134/00, ЄСПЛ зазначив, що доки відповідні правові положення залишаються чинними та передбачають певні виплати, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у таких виплатах.
Щодо стосується наявності трудових відносин між сторонами та обов`язку провести з позивачем розрахунок, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 08 жовтня 2019 року перебував у трудових відносинах як керівник Комунального підприємства «Комунальне господарство Війницької сільської ради», що підтверджується розпорядженням Війницької сільської ради від 08 жовтня 2019 року № 95-ос, контрактом з керівником комунального підприємства від 08 жовтня 2019 року, додатковою угодою до контракту від 07 серпня 2020 року та записами у трудовій книжці позивача.
Укладеним між сторонами контрактом прямо визначено, що на його підставі між керівником підприємства та роботодавцем виникають трудові відносини. Контрактом також передбачено умови матеріального забезпечення керівника, зокрема нарахування йому заробітної плати з урахуванням посадового окладу та фактично відпрацьованого часу.
Згідно розпорядження Затурцівської сільської ради від 29 січня 2021 року № 33-ОС/03-01, ОСОБА_1 звільнено з посади керівника Комунального підприємства «Комунальне господарство Війницької сільської ради» 31 січня 2021 року на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України та цим же розпорядженням головному бухгалтеру сільської ради було доручено провести з ОСОБА_1 повний розрахунок згідно з чинним законодавством.
Отже, сам відповідач, ухвалюючи розпорядження про звільнення позивача, визнав необхідність проведення з ним остаточного розрахунку при звільненні. Така обставина узгоджується із вимогами статті 116 КЗпП України та спростовує доводи представника відповідача про відсутність будь-якого обов`язку щодо забезпечення розрахунку з позивачем.
Що стосується статусу комунального підприємства, доводів представника відповідача про самостійність КП та відповідальність його керівника, суд виходив з такого.
Суд враховує доводи представника відповідача про те, що Комунальне підприємство «Комунальне господарство Війницької сільської ради» було окремою юридичною особою, мало самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку, штампи, відокремлене майно, могло від свого імені набувати права, нести обов`язки та бути стороною у судових справах.
Також суд враховує положення Статуту КП «КГ Війницької сільської ради», відповідно до яких засновник не несе відповідальності за зобов`язання підприємства, а підприємство не несе відповідальності за зобов`язання засновника.
Суд також бере до уваги розділ 6 Статуту, на який звертав увагу представник відповідача, а саме, що за цим розділом підприємство очолює керівник, який самостійно вирішує питання господарської діяльності підприємства, діє від його імені, представляє його інтереси, відкриває рахунки, формує адміністрацію, приймає і звільняє працівників, видає накази в межах своїх повноважень та несе відповідальність за виконання підприємством завдань згідно зі Статутом, дотримання фінансової, договірної та трудової дисципліни, а також за збереження майна підприємства.
Водночас, суд зазначає, що зазначені положення Статуту не можуть тлумачитися як підстава для позбавлення самого керівника права на отримання заробітної плати, якщо її нарахування та невиплата підтверджені належними доказами.
Відповідальність керівника за організацію господарської діяльності, дотримання фінансової та трудової дисципліни може мати значення для інших правовідносин, зокрема у разі пред`явлення до нього відповідних вимог про відшкодування шкоди, притягнення до дисциплінарної чи іншої передбаченої законом відповідальності. Однак сама по собі така відповідальність не припиняє права працівника на оплату вже виконаної роботи та не звільняє від обов`язку провести з ним розрахунок при звільненні.
Іншого підходу трудове законодавство не передбачає. Норми КЗпП України та Закону України «Про оплату праці» не ставлять право працівника на отримання заробітної плати у залежність від належності або неналежності ведення ним господарської діяльності підприємства, якщо роботодавцем не доведено наявності передбачених законом підстав для невиплати, утримання або зарахування відповідних сум.
У цій справі представником відповідача не заявлялись зустрічні вимоги до позивача ОСОБА_1 , не доведено про існування рішення чи іншої правової підстави, якою було б встановлено його матеріальну відповідальність перед підприємством або територіальною громадою, а також, на думку суду не доведено правомірності невиплати позивачу нарахованої заробітної плати.
Що стосується реорганізації Війницької сільської ради, її правонаступництва та належності відповідача, суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
За змістом статей 107, 108 ЦК України у разі реорганізації юридичної особи до правонаступника переходять майно, права та обов`язки юридичної особи, яка реорганізується.
Так, судом встановлено, що рішенням Затурцівської сільської ради від 08 грудня 2020 року № 2/2 розпочато процедуру реорганізації Війницької сільської ради шляхом приєднання до Затурцівської сільської ради, а Затурцівську сільську раду визначено правонаступником належних розформованій Війницькій територіальній громаді, у тому числі в особі Війницької сільської ради, майна, прав та обов`язків.
У подальшому саме Затурцівська сільська рада видала розпорядження від 29 січня 2021 року № 33-ОС/03-01 про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника комунального підприємства та доручила провести з ним повний розрахунок.
Крім того, рішенням Затурцівської сільської ради від 08 лютого 2021 року № 5/2 Комунальне підприємство «Комунальне господарство Війницької сільської ради» прийнято у комунальну власність Затурцівської сільської ради, внесено зміни до складу його засновників та перейменовано підприємство на Комунальне підприємство «Затурці».
За таких обставин суд вважає, що посилання відповідача лише на окрему правосуб`єктність комунального підприємства не спростовує обов`язку забезпечити виконання розпорядження про звільнення позивача та проведення з ним повного розрахунку, тим більше за умов, коли Затурцівська сільська рада виступила правонаступником Війницької сільської ради, прийняла підприємство у комунальну власність, змінила склад його засновників та фактично здійснювала організаційно-управлінські дії щодо цього підприємства і його керівника.
Негативні наслідки неналежної передачі або відсутності частини первинних документів комунального підприємства, на які в своїх поясненнях посилалась представник відповідача в судових засіданнях не можуть покладатися на працівника як підстава для відмови у виплаті заробітної плати, якщо її нарахування та залишок до виплати підтверджені іншими належними доказами.
Щодо стосується доведеності розміру заборгованості із заробітної плати суд зазначає наступне.
Відповідно до статей 76, 77, 78, 80, 89 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для справи; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів.
Згідно зі статтями 102, 103 ЦПК України висновок експерта є одним із засобів доказування, а експертиза призначається судом у разі необхідності спеціальних знань для з`ясування обставин, що мають значення для справи.
У даній справі, ухвалою суду від 24 лютого 2026 року за клопотанням позивача та його представника призначено судово-економічну експертизу, на вирішення експерта поставлено питання щодо документального підтвердження нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи з 08 жовтня 2019 року по 31 січня 2021 року.
З висновку експерта Волинського НДЕКЦ МВС України від 05 травня 2026 року № СЕ-19/103-26/2651-ЕК вбачається, що експерт досліджував матеріали цивільної справи, книгу нарахування заробітної плати КП «КГ Війницької сільської ради», податкову звітність, виписки по картковому рахунку позивача та інші надані документи і за результатами дослідження дійшов висновку, що за період з жовтня 2019 року по січень 2021 року по ОСОБА_1 документально підтверджується нарахування доходу у сумі 66 324,04 грн, із якого утримано податки і збори у сумі 12 886,45 грн. Сума до виплати становить 53 437,62 грн, з яких виплачено 8 315,27 грн, а залишок до виплати становить 45 122,32 грн.
Крім цього, експерт встановив, що виплата заробітної плати ОСОБА_1 за спірний період відповідно до виписки по картковому рахунку документально не підтверджується, а інших платіжних документів щодо перерахування йому коштів із заробітної плати у матеріалах справи не міститься.
Суд, при дослідженні письмових матеріалів справи не встановив підстав для відхилення висновку експерта Волинського НДЕКЦ МВС України від 05 травня 2026 року № СЕ-19/103-26/2651-ЕК. Вказаний висновок на думку суду є зрозумілим, послідовним, ґрунтується на дослідженні наданих матеріалів, містить відповіді на поставлені судом питання та узгоджується з іншими доказами у справі, зокрема з повідомленням Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, у якому також зазначено про заборгованість із виплати заробітної плати перед ОСОБА_1 у сумі 45 122,32 грн.
Разом з тим, відповідач не надав суду доказів, які б спростовували висновок експерта у частині розміру залишку заробітної плати до виплати. Також відповідач не подав належних доказів фактичної виплати позивачу спірної суми.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 лютого 2025 року у справі № 587/1641/21, провадження № 61-7192св24, зазначив, що належним доказом виплати працівнику заробітної плати готівкою є саме видатковий касовий ордер, що містить підпис працівника, а не розрахунково-платіжна відомість.
Зазначений висновок Верховного Суду є застосовним до цієї справи у частині загального підходу до доказування фактичної виплати заробітної плати. Для підтвердження виконання обов`язку з виплати заробітної плати роботодавець має надати не лише облікові чи звітні документи, а докази фактичного отримання працівником коштів або їх перерахування працівникові.
У даній справі таких доказів представником відповідача не подано, а експерт навпаки встановив, що виплата заробітної плати ОСОБА_1 за спірний період відповідно до виписки по картковому рахунку документально не підтверджується, інших платіжних документів щодо перерахування йому коштів із заробітної плати матеріали справи не містять.
Суд оцінює також доводи представника відповідача про те, що листом Управління Державної казначейської служби України у Локачинському районі Волинської області від 27 вересня 2024 року повідомлено про відсутність кредиторської заборгованості по Комунальному підприємству «КГ Війницької сільської ради» по заробітній платі з нарахуваннями на оплату праці за період з 01 жовтня 2019 року по 31 січня 2021 року за даними автоматизованої системи «Є-ЗВІТНІСТЬ».
Суд приймає до уваги цей доказ, однак вважає, що він не спростовує висновку судово-економічної експертизи та інших доказів щодо фактичного нарахування і невиплати позивачу заробітної плати.
Зазначений лист свідчить про відсутність відображеної або зареєстрованої кредиторської заборгованості за даними відповідної казначейської системи. Разом з тим, він не є платіжним документом, не підтверджує фактичної виплати ОСОБА_1 заробітної плати та не спростовує даних книги нарахування заробітної плати, дослідженої експертом.
За змістом статті 116 КЗпП України юридично значимою для вирішення цього спору є не лише наявність або відсутність відповідного запису у звітності, а факт виплати або невиплати працівникові усіх сум, що належали йому при звільненні.
Оскільки доказів фактичної виплати позивачу всієї належної йому суми представником відповідача не надано, лист казначейства сам по собі не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.
Щодо стосується доводів представника відповідача про відсутність первинних документів, суд зазначає наступне.
Представник відповідача посилалась на те, що первинні документи Комунального підприємства «Комунальне господарство Війницької сільської ради» не були передані до Затурцівської сільської ради, у зв`язку з чим відповідач не міг видати позивачу довідку про нараховану та невиплачену заробітну плату.
Разом із тим, відсутність у відповідача окремих первинних документів або їх неналежна передача під час реорганізаційних процесів не може сама по собі свідчити про відсутність заборгованості перед працівником.
Навпаки, у ході розгляду справи за клопотанням сторони позивача була призначена судово-економічна експертиза, а Затурцівська сільська рада надала для її проведення оригінал книги нарахування заробітної плати. Саме на підставі цієї книги та інших матеріалів справи експерт встановив суму залишку до виплати.
Тому, доводи представника відповідача про відсутність окремих первинних документів суд оцінює критично та вважає такими, що не спростовують доведеного висновком експерта розміру заборгованості.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 905/857/19, провадження № 12-56гс21, прямо зазначила, що положення частини першої статті 617 ЦК України не можуть бути підставою для звільнення роботодавця від обов`язку виплатити працівнику невиплачену заробітну плату. Нормами трудового законодавства не передбачено підстав для звільнення роботодавця від виплати працівникові заробітної плати у випадку наявності обставин непереборної сили.
Із цього висновку випливає, що роботодавець або особа, яка відповідно до встановлених судом обставин зобов`язана забезпечити виконання трудових гарантій працівника, не може звільнятися від обов`язку виплати заробітної плати лише з посиланням на організаційні труднощі, відсутність документів, неналежне ведення обліку, зміну засновника або реорганізаційні процеси.
З висновку експерта вбачається, що загальна сума нарахованого ОСОБА_1 доходу за спірний період становить 66 324,04 грн, з якої утримано податки і збори у сумі 12 886,45 грн, сума до виплати становить 53 437,62 грн, фактично виплачено 8 315,27 грн, залишок до виплати — 45 122,32 грн. і саме цю суму позивач просить стягнути з відповідача.
Оскільки заявлена до стягнення сума відповідає сумі залишку до виплати, визначеній у висновку судово-економічної експертизи, та не спростована представником відповідача належними і допустимими доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості із заробітної плати у сумі 45 122,32 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
При цьому, суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 18 липня 2018 року у справі № 359/10023/16-ц, провадження № 61-14794св18, за яким суд, задовольняючи вимоги про оплату праці, визначає суму без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, оскільки обов`язок нарахування, утримання та перерахування таких платежів покладається на роботодавця як податкового агента.
Аналогічний підхід щодо обов`язку роботодавця як податкового агента утримати та перерахувати податки і збори із суми заробітної плати, у тому числі стягнутої за рішенням суду, викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 березня 2025 року у справі № 990/317/23.
Отже, сума, яка підлягає стягненню на користь позивача, визначається судом у розмірі встановленого залишку до виплати — 45 122,32 грн, а питання нарахування, утримання та перерахування податків і зборів вирішується відповідно до вимог податкового законодавства під час виконання рішення.
Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позивач довів факт перебування у трудових відносинах, факт звільнення з посади керівника комунального підприємства, обов`язок проведення з ним повного розрахунку при звільненні, а також розмір невиплаченої заробітної плати. Водночас, представником відповідача не надано належних і допустимих доказів фактичної виплати ОСОБА_1 усіх належних йому сум при звільненні або існування передбачених законом підстав для невиплати йому нарахованої заробітної плати.
При ухваленні даного рішення суд врахував доводи представника відповідача про самостійну правосуб`єктність Комунального підприємства «Комунальне господарство Війницької сільської ради», положення його Статуту щодо відповідальності керівника за фінансову, договірну та трудову дисципліну, а також лист Управління Державної казначейської служби України про відсутність відображеної кредиторської заборгованості, проте, ці обставини, на переконання суду не спростовують встановленого судом факту нарахування позивачу заробітної плати та залишку невиплаченої суми, визначеного висновком судово-економічної експертизи.
Відсутність або неналежна передача окремих первинних документів, недоліки бухгалтерського чи казначейського обліку, а також організаційні наслідки реорганізації органу місцевого самоврядування не можуть покладатися на працівника як підстава для відмови у захисті його права на оплату праці.
Суд також враховує, що саме Затурцівська сільська рада видала розпорядження про звільнення ОСОБА_1 та доручила провести з ним повний розрахунок, а в подальшому прийняла комунальне підприємство у комунальну власність, внесла зміни до складу його засновників і перейменувала підприємство. Тому доводи представника відповідача про повну відсутність у них обов`язку щодо забезпечення розрахунку з позивачем суд вважає необґрунтованими.
Оскільки залишок невиплаченої ОСОБА_1 заробітної плати за період з 08 жовтня 2019 року по 31 січня 2021 року становить 45 122,32 грн, що підтверджено висновком судово-економічної експертизи та іншими матеріалами справи не спростовано представником відповідача, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Крім того, відповідно до пункту 2 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Оскільки позовні вимоги в частині стягнення заборгованості із заробітної плати підлягають задоволенню, а присуджена сума включає заборгованість із заробітної плати, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для допущення негайного виконання рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць. Такий висновок відповідає вимогам пункту 2 частини першої статті 430 ЦПК України та спрямований на забезпечення своєчасного захисту права працівника на одержання винагороди за працю, гарантованого статтею 43 Конституції України, статтею 115 Кодексу законів про працю України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці».
З огляду на викладене, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення на користь позивача заборгованості із заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення заробітної плати звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. 
Оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості із заробітної плати, при поданні позову він був звільнений від сплати судового збору.
Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню повністю, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого позивач був звільнений при зверненні до суду.
Крім того, ухвалою суду від 24 лютого 2026 року у справі було призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Волинському НДЕКЦ МВС України. 
З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив за проведення судово-економічної експертизи 8 664,50 грн та подав заяву про стягнення цих витрат з відповідача.
Суд вважає зазначені витрати документально підтвердженими, пов`язаними з розглядом справи, необхідними для встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, та співмірними з характером справи і обсягом проведеного експертного дослідження.
З огляду на повне задоволення позову, витрати позивача на проведення судово-економічної експертизи у сумі 8 664,50 грн підлягають стягненню із Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області на користь ОСОБА_1 .
Отже, з відповідача слід стягнути на користь позивача 8 664,50 грн витрат, пов`язаних із проведенням судово-економічної експертизи, а також судовий збір на користь держави.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 102, 103, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, статтями 94, 115, 116 КЗпП України, статтями 1, 21, 22, 24 Закону України «Про оплату праці», суд, —
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області про стягнення заборгованості із заробітної плати, невиплаченої при звільненні з роботи - задовольнити повністю.
1 Стягнути із Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати, невиплаченої при звільненні з роботи, у розмірі 45 122 (сорок п`ять тисяч сто двадцять дві) гривні 32 копійки.
Стягнути із Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з проведенням судово-економічної експертизи у сумі 8 664 (вісім тисяч шістсот шістдесят чотири)гривні 50 копійок.
Стягнути із Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області на користь держави судовий збір у сумі 1 331 гривня 20 копійок.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості із заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Володимирський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено та проголошено об 11 год. 00 хв. 14.07.2026

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП — НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: адвокат Швед Анатолій Іванович (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 229 від 28.11.2002), адреса: АДРЕСА_2 
Відповідач: Затурцівська сільська рада Володимирського району Волинської області, адреса: вул. Липинського, 66, с. Затурці, Володимирський район, Волинська область, 45523, код ЄДРПОУ 04332087.
Представник відповідача: Власюк Інна Миколаївна, ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 10.05.2011 Локачинським РВ УМВС України у Волинській області.

Суддя Олександр МУШКЕТ