ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 липня 2026 року 
м. Київ
справа № 991/6646/20
провадження № 51-2431км25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального
суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 , 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_4 , 
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 19 травня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52019000000000120, за обвинуваченням
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Мозир Гомельської області Республіки Білорусь, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК,
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, уродженки м. Павлоград Дніпропетровської області, жительки АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він, діючи умисно, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе чи іншої фізичної або юридичної особи, використав службове становище всупереч інтересам служби, що завдало шкоди державним інтересам та спричинило тяжкі наслідки, за попередньою змовою групою осіб (ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК), а також у тому, що він, діючи умисно, вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості (ч. 1 ст. 366 КК).
ОСОБА_8 обвинувачувалась у тому, що вона, діючи умисно, з метою одержання будь якої неправомірної вигоди для себе самої чи іншої фізичної чи юридичної особи, вчинила пособництво у використанні службового становища всупереч інтересам служби, що завдало шкоди державним інтересам та спричинило тяжкі наслідки за попередньою змовою групою осіб, (ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК).
Також ОСОБА_8 обвинувачувалось у тому, що вона будучи службовою особою, діючи умисно, внесла до офіційних документів завідомо неправдиві відомості (ч. 1 ст. 366 КК).
Вироком Вищого антикорупційного суду від 11 листопада 2022 року:
- ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК і на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК виправдано, у зв`язку з недоведенням, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим;
- ОСОБА_8 визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК і на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК виправдано, у зв`язку з недоведенням, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою.
Цим же вироком ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 366 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на строк 1 рік, та відповідно до положень ч. 5 ст. 74 КК звільнено від цього покарання на підставі ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку з закінченням строків давності. 
Вирішено інші питання, визначені кримінальним процесуальним законодавством.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою у тому, що вона, будучи службовою особою, діючи умисно, внесла до офіційних документів завідомо неправдиві відомості за обставин, детально викладених у вироку.
Вироком Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 19 травня 2025 року апеляційну скаргу прокурора задоволено частково, апеляційну скаргу захисника залишено без задоволення, вирок суду першої інстанції скасовано та ухвалено новий вирок, яким: 
- ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК до покарання у виді позбавленням волі на строк 4 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими або адміністративно-господарськими функціями строком на 3 роки, зі штрафом в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн; за ч. 1 ст. 366 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими або адміністративно-господарськими функціями строком на 1 рік, та відповідно до положень ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_7 звільнено від цього покарання на підставі ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку з закінченням строків давності; 
- ОСОБА_8 засуджено ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК до покарання у виді позбавленням волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими або адміністративно-господарськими функціями строком на 2 роки, зі штрафом в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн; за ч. 1 ст. 366 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими або адміністративно-господарськими функціями строком на 1 рік, та відповідно до положень ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_8 звільнено від цього покарання на підставі ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку з закінченням строків давності. 
Вирішено інші питання, визначені кримінальним процесуальним законодавством.
Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду встановлено наступні обставини, за яких були вчиненні кримінальні правопорушення.
Так, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були службовими особами, зокрема, ОСОБА_7 з 2 липня 2016 року працював на різних посадах в Бердянській філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (БФ АМПУ) та з 14 липня 2017 року був призначений на посаду начальника БФ АМПУ, а на ОСОБА_8 наказом від 18 травня 2018 року покладено повноваження директора Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківське монтажно-виробниче підприємство «Електропівденмонтаж» (ДФ ХМВПЕ).
14 травня 2018 року на виконання Плану капітальних інвестицій Філії на 2018 рік, протокольним рішенням тендерного комітету БФ АМПУ прийнято рішення про проведення відкритих торгів по предмету закупівлі «Підіймально-транспортувальне обладнання» (автокран) очікуваною вартістю 2 500 000 грн та затверджено відповідну тендерну документацію, а 16 травня 2018 року у системі закупівель ПроЗорро оголошено про заплановану закупівлю по процедурі відкритих торгів. Відповідно до реєстру отриманих тендерних пропозицій від учасників надійшло три пропозиції.
У період з 16 травня по 6 червня 2018 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на вчинення зловживання службовим становищем у ході проведення вказаної закупівлі, на користь ДФ ХМВПЕ, з директором якого - ОСОБА_8 , він вступив у злочинну змову та якій довів до відома план щодо вчинення злочину.
У той самий час ОСОБА_7 , розуміючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел він не в змозі, залучив до вчинення злочину підпорядкованих йому осіб - заступника начальника БФ АМПУ з операційної діяльності Особу_1 та інженера 2 категорії сектору матеріально-технічного забезпечення Особу_2, дії яких у подальшому направляв та координував. Отримавши пропозицію ОСОБА_7 щодо співучасті у зловживанні службовим становищем, вказані особи її прийняли.
6 червня 2018 року тендерним комітетом БФ АМПУ за результатами процедури відкритих торгів визнано переможцем ДФ ХМВПЕ та прийнято рішення про намір укласти договір про закупівлю. Згідно із протоколом розкриття тендерних пропозицій, пропозиція ДФ ХМВПЕ має найнижчу остаточну пропозицію - 2 075 000 грн (без ПДВ).
Водночас, рішення про визнання ДФ ХМВПЕ переможцем торгів прийнято, незважаючи на те, що подана товариством пропозиція не відповідала пункту 7 розділу І «Загальні положення», підпунктам 1.1. пункту 1, підпунктам 3.3., 3.7., 3.8. пункту 3, підпункту 6 пункту 4.2. Додатку 1, Додатку 2 тендерної документації.
Таким чином, на порушення п. 4 ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про публічні закупівлі» тендерним комітетом БФ АМПУ не відхилена тендерна пропозиція ДФ ХМВПЕ, яка не відповідає умовам тендерної документації.
При цьому, уповноважений з антикорупційної діяльності БФ АМПУ ОСОБА_9 не підписав аркуш узгодження до проекту відповідного витратного договору, надавши обґрунтування від 18 червня 2018 року відмови у його погодженні, зазначивши про виявлення за результатами антикорупційної перевірки проекту договору й проведення процедури відкритих торгів ряду недоліків.
Виявлені ОСОБА_9 та викладені у відповідному обґрунтуванні недоліки не можуть вважатися технічними (формальними) помилками, відтак тендерним комітетом повинно бути прийнято рішення про відміну вказаних торгів згідно вимог ст. 31 ЗУ «Про публічні закупівлі».
Незважаючи на численні грубі порушення при проведенні процедури закупівель, відсутності ряду документів у тендерній пропозиції, обґрунтованою відмовою уповноваженого з антикорупційної діяльності у візуванні проекту договору, яке обов`язково передбачене Положенням про ведення договірної роботи в ДП АМПУ, ОСОБА_7 25 червня 2018 року, діючи умисно, продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби і економічним інтересам Філії та Підприємства, з метою отримання вигоди для ДФ ХМВПЕ, діючи від імені Підприємства, підписав договір № 48-В-БЕФ-18 та Додаток № 1 між ДП АМПУ та ХМВПЕ в особі директора ДФ ХМВПЕ ОСОБА_8 .
Відповідно до договору та специфікації (додатку) до нього, ДФ ХМВПЕ (постачальник) зобов`язалось поставити БФ АМПУ (покупець) автокран QCQLYl6T, у кількості 1 шт, рік виробництва - 2018, максимальна вантажопідйомність - від 16 т., висота підйому максимальна - від 39,5 м., тип двигуна - дизельний, загальна вартість - 2 490 000 грн з ПДВ.
27 червня 2018 року, Особа_2, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, діючи умисно, підготував та направив поштовим зв`язком і на електронну адресу ДФ ХМВПЕ лист-замовлення від БФ АМПУ на товар, відповідно до договору від 26 червня 2018 року. 
18 липня 2018 року, на виконання пункту 4.1 договору, ОСОБА_7 та головним бухгалтером Філії, здійснено перерахування грошових коштів у вигляді авансу у розмірі 30% від загальної суми договору з рахунку БФ АМПУ на суму 747 000 грн.
У подальшому, листом від 3 вересня 2018 року покупець просив постачальника повідомити про стан виконання договору, на що листом від 19 вересня 2019 року постачальник просив перенести строки поставки автокрану на 20 листопада 2018 року, через повідомлення виробника (Китайська Народна Республіка) про перезавантаження його виробництва.
Далі, ОСОБА_7 направив лист від 14 грудня 2018 року на адресу постачальника, в якому зазначив про намір ініціювати розірвання договору від 26 червня 2018 року в односторонньому порядку, з додержанням передбаченого строку 15 календарних днів, через невиконання зобов`язань постачальника (як це передбачено пунктом 7.2.1 цього договору), на що постачальник листом від 22 грудня 2018 року повідомив про поставку 26 грудня 2018 року на адресу покупця автокрану за вказаним договором.
Однак після цього ні ОСОБА_7 , ні будь-якою іншою службовою особою БФ АМПУ, не було проведено жодних реальних дій щодо розірвання договору, що свідчить про намір ОСОБА_7 та інших співучасників приховати вчинення злочину та надати йому вигляду цивільно-правових відносин.
Після цього ДФ ХМВПЕ придбало інший (ніж мав бути поставлений ТОВ «Торгівельний дім «Тайгер Стіл» (ТОВ «ТДТС») на підставі договору № 150818 від 15 серпня 2018 року) кран. У подальшому ОСОБА_8 від імені ДФ ХМВПЕ склала видаткову накладну та рахунок на оплату (№ ЭЮМ00000152) від 22 грудня 2018 року. 
Наказом БФ АМПУ від 10 грудня 2018 року Особу_2 з 23 грудня 2018 року переведено на посаду начальника відділу матеріально-технічного забезпечення на період відсутності останнього.
У подальшому, 26 грудня 2018 року Особа_2, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, спрямованого на скоєння службового підроблення, діючи умисно, будучи ознайомленим з положеннями договору, якими передбачено, що право власності на товар (автокран) переходить від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами відповідної видаткової накладної, достовірно знаючи, що автокран QCQLY16Т 2018 року виробництва не поставлений, сертифікат відповідності, сервісна книжка з відповідними відмітками в повному обсязі (у т.ч. з відміткою про проведення передпродажної підготовки) та транзитні номери на вказаний автокран не надані, а відповідно, підстави для оплати відсутні, підписав видаткову накладну від 22 грудня 2018 року (№ ЭЮМАК000040), акт передачі товарно-матеріальних цінностей від (без зазначення дати) грудня 2018 року (№ ЭЮМ00000202), рахунок на оплату від 22 грудня 2018 року (№ ЭЮМ00000152) та товарно-транспортну накладну 
№ 25-12-А.
Цього ж дня, виконуючий обов`язки начальника БФ АМПУ Особа 1, діючи умисно, реалізовуючи спільний злочинний умисел спрямований на скоєння службового підроблення, достовірно знаючи, що автокран (QCQLYl6T) 2018 року виробництва не поставлений, та інші документи на автокран не надані, а відповідно, підстави для оплати відсутні, підписав та затвердив вищезазначений акт передачі товарно-матеріальних цінностей від (без дати) грудня 2018 року (№ ЭЮМ00000202), надавши йому статусу офіційного документу, а також проставив резолюцію «Бух. до сплати» на рахунку на оплату від 22 грудня 2018 року (№ ЭЮМ00000152).
Таким чином, Особа_1 та Особа_2 офіційно підтвердили виконання умов договору від 26 червня 2018 року, хоча фактичної поставки автокрана, передбаченого умовами договору, не відбулося. 
Отже, видаткова накладна від 22 грудня 2018 року (№ ЭЮМАК000040) та акт передачі товарно-матеріальних цінностей від (без зазначення дати) грудня 2018 року (№ ЭЮМ00000202) містять інформацію щодо господарської операції, яка фактично не здійснювалась.
9 січня 2019 року, незважаючи на невиконання постачальником умов договору, заступником начальника з фінансів та економіки БФ АМПУ ОСОБА_10 та головним бухгалтером Філії, які не були обізнані із злочинними намірами ОСОБА_7 , Особи_1, Особи_2 та ОСОБА_8 , здійснено остаточний розрахунок за договором грошових коштів у розмірі 70% від загальної суми, що становить 1 743 000 грн.
Далі, 9 січня 2019 року Особа_2, з метою приховання вчиненого ним злочину та створюючи видимість реальної поставки автокрану (QCQLY16Т) 2018 року виробництва, склав та підписав як член комісії акт про виявлені недоліки (дефекти) товару, поставленого на виконання умов договору, зазначивши, що в процесі введення вказаного автокрану в експлуатацію виявлено, що на ньому не працює блок гідравліки, а Особа_1 затвердив його, надавши йому статусу офіційного документу.
Зазначений акт також підписано Головою комісії ОСОБА_10 , та членами комісії ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які не були обізнані зі злочинними намірами ОСОБА_7 , Особи_1, Особи_2 та ОСОБА_8 .
Вказаний акт із листом БФ АМПУ від 9 січня 2019 року направлено на адресу ДФ ХМВПЕ із вимогою усунути недоліки (дефекти) або здійснити заміну на товар належної якості у встановлений термін.
У подальшому, діючи з метою приховання вчиненого злочину та створюючи видимість реальної поставки автокрану (QCQLYl6Т) 2018 року виробництва, невстановленими особами 18 січня 2019 року складено акт приймання-передачі автокрану (QCQLY16T) для заміни (усунення недоліків), який реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на скоєння службового підроблення, підписав ОСОБА_7 .
Отже, колегія суддів встановила, що ОСОБА_7 використав своє службове становище, оскільки перераховані вище дії він вчинив перебуваючи на посаді начальника БФ АМПУ, та пов`язане із можливостями, що обумовлені службовими повноваженнями і які він набув завдяки посаді, що обіймав, а ОСОБА_8 - пособництво у зловживанні службовим становищем ОСОБА_7 .
Крім того, ОСОБА_8 , як службова особа ХМВПЕ, внесла до цих офіційних документів - видаткової накладної від 22 грудня 2018 року (ЭЮМАК000040), акта передачі товарно-матеріальних цінностей від (без зазначення дати) грудня 2018 року (№ ЭЮМ00000202), завідомо неправдиві відомості, а ОСОБА_7 , як службова особа БФ АМПУ, вніс завідомо неправдиві відомості до акту від 18 січня 2019 року.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_6 , який дії в інтересах засудженого ОСОБА_7 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати вирок суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді. 
На думку захисника, у матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази, які поза розумним сумнівом підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів, а протилежні висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються виключно на припущеннях. 
Зокрема, захисник вважає недопустимими доказами протокол обшуку від 19 лютого 2020 року та похідні від нього докази, оскільки вказану слідчу дії було проведено без ухвали слідчого судді, а також довідку Державної аудиторської служби від 4 вересня 2019 року щодо підтвердження завдання збитків, оскільки вона отримана внаслідок не передбаченої КПК слідчої (процесуальної) дії. 
Судом дано неправильну оцінку деяким доказам (зокрема показанням свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , протоколу огляду від 30 січня 2020 року тощо), порушено принцип безпосередності дослідження доказів, не доведено завдання шкоди державним інтересам та спричинення тяжких наслідків, а також того, що ОСОБА_7 використав службове становище всупереч інтересам служби і діяв з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди. 
Крім цього, судом апеляційної інстанції не доведено наявності попередньої змови між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , якій він довів до відома план щодо вчинення злочину, або з іншими працівниками ХМВПЕ. 
Також, не доведено, що ОСОБА_7 якимось чином впливав на прийняття рішення тендерним комітетом, який є колегіальним органом, що у нього був умисел на надання переваг ДФ ХМВПЕ при проведенні торгів, і що він умисно вносив неправдиві відомості до акту приймання-передачі автокрану від 18 січня 2019 року. 
Захисник вважає припущенням висновок суду про те, що ОСОБА_7 перебував у відпустці (що є його правом) для того, щоб уникнути підписання документів на прийняття і оплату крану, оскільки це нічим не підтверджено. 
Отже, захисник стверджує, що умови договору не були повністю виконані постачальником, однак це не вказує на наявність в діях ОСОБА_7 складу інкримінованого злочину, оскільки він не міг знати, що буде поставлено неналежний кран. 
Крім іншого, захисник вважає, що у кримінальному провадженні були порушені правила підслідності та підсудності, а також повідомлення ОСОБА_7 про зміну раніше повідомленої підозри відбулось з грубим порушенням вимог КПК. 
Суд апеляційної інстанції всупереч положень ч. 3 ст. 404 КПК задовольнив клопотання прокурора про повторне дослідження доказів, яке було невмотивованим, чим погіршив становище засудженого. При цьому, в порушення вимог статей 374, 420 КПК, суд не виклав у вироку формулювання обвинувачення, визнаного ним доведеним, а при призначенні покарання безпідставно врахував обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, оскільки така змова не доведена. 
Захисник ОСОБА_15 , яка дії в інтересах засудженої ОСОБА_8 , подала касаційну скаргу на вирок суду апеляційної інстанції, від якої відмовилась до початку касаційного розгляду (клопотання від 13 липня 2026 року). Також на адресу Верховного Суду надійшло клопотання засудженої ОСОБА_8 (від 10 липня 2026 року), в якому вона просить залишити касаційну скаргу захисника без розгляду.

Позиції учасників судового провадження
Захисник підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити. Прокурор заперечував проти задоволення цієї скарги.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Водночас Суд звертає увагу, що в поданій касаційній скарзі захисник серед іншого, не погоджується з установленими фактичними обставинами кримінального провадження, вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та ставить під сумнів достовірність окремих доказів, тоді як їх перевірка, як зазначалося вище, на підставі положень статей 433, 438 КПК до повноважень суду касаційної інстанції законом не віднесена.
Тобто, такі доводи касаційної скарги не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, оскільки Суд не вправі виходити за межі фактів та обставин, установлених у судах першої та апеляційної інстанцій, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до положень статей 370, 420 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, необхідності застосувати більш суворе покарання, а також у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції або ж у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання. Таке рішення апеляційного суду має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. 
Судом апеляційної інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано.
Під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які було оцінено відповідно до закону та в їх сукупності і правильно визнано достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку.
Водночас, як убачається з матеріалів справи Вищий антикорупційний суд за результатами розгляду кримінального провадження дійшов висновку про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК, та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК і на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК виправдав останніх. Суд визнав ОСОБА_8 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 336 КК. При цьому суд дійшов висновку про недопустимість ряду доказів.
Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду погодилась з висновками Вищого антикорупційного суду про визнання деяких доказів недопустимими, а саме: протоколу додаткового допиту підозрюваного в кримінальному провадженні ОСОБА_13 від 21 лютого 2020 року із додатками; протоколу одночасного допиту вже допитаних осіб у кримінальному провадженні підозрюваного ОСОБА_14 і свідка ОСОБА_16 від 28 лютого 2020 року із додатками; висновку експерта № 11/1-93 від 12 липня 2019 року. 
Разом з цим, перевіривши доводи сторони обвинувачення відносно безпідставного визнання недопустимим доказом протоколу обшуку від 19 лютого 2020 року, Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду зазначила про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що обшук у приміщенні БФ АМПУ було проведено без належного дозволу слідчого судді.
Обґрунтовуючи своє рішення цей суд зазначив, що зі змісту протоколу обшуку вбачається, що 19 лютого 2020 року на виконання ухвали слідчого судді детективом НАБУ, у присутності понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , за участю представників БФ АМПУ ОСОБА_13 та ОСОБА_19 , при застосуванні технічних засобів відеофіксації було проведено обшук БФ АМПУ, в ході якого виявлено та вилучено документи, зазначені в описі. При цьому, оскільки в ухвалі слідчого судді правильно зазначена адреса земельної ділянки, будівель, споруд, приміщень, а саме: Запорізька область, місто Бердянськ, вулиця Горького, власником якого є держава Україна в особі Запорізької обласної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 00022504), правокористувачем - Державне підприємство «Бердянський морський торгівельний порт» (код ЄДРПОУ 01125671), то допущена описка не залишає сумнівів у тому, що дозвіл на обшук надано слідчим суддею саме в цьому приміщенні, належному цьому володільцю. 
Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками, а тому вважає необґрунтованими твердження сторони захисту про недопустимість протоколу обшуку від 19 лютого 2020 року та похідних від нього доказів. Розгляд клопотання про проведення обшуку здійснювався у порядку, визначеному ч. 4 ст. 234 КПК, а тому підстави для застосування наслідків, передбачених п. 4 ч. 3 ст. 87 КПК, як про це зазначає сторона захисту, відсутні. 
Також Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду не погодилась з висновком суду про визнання недостовірним доказом довідки Державної аудиторської служби від 4 вересня 2019 року. При цьому суд звернув увагу на те, що з вищевказаної довідки на виконання листа детектива НАБУ від 25 липня 2019 року № 0422-220/24470, що була надана листами від 2 серпня 2019 року № 15-17/302-2019 та від 5 вересня 2019 року № 15-17/346-2019, вбачається, що Державною аудиторською службою було проведено перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності БФ АМПУ в частині укладання та виконання договору від 26 червня 2018 року № 48-В-БЕФ-18 з ДФ ХМВПЕ. Участь у перевірці взято з 5 серпня 2019 року по 27 серпня 2019 року за матеріалами, наданими НАБУ, які містяться у кримінальному провадженні.
Згідно з довідкою, заступник начальника відділу Державної аудиторської служби України ОСОБА_20 взяла участь в перевірці окремих питань фінансово-господарської діяльності БФ АМПУ.
Суд вказав, що сторона кримінального провадження вправі залучати спеціалістом особу, яка володіє спеціальними знаннями та навичками застосування, окрім технічних, інших засобів і могла надавати консультації з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок. Для цього спеціалісту надавалось право, зокрема, звертати увагу сторони кримінального провадження на характерні обставини чи особливості документів. Зазначене повною мірою кореспондувалось із правом НАБУ, визначеним у п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України», зокрема, залучати на добровільній основі, у тому числі на договірних засадах кваліфікованих спеціалістів та експертів, у тому числі іноземців, з будь?яких установ, організацій, контрольних і фінансових органів для забезпечення виконання повноважень Національного бюро.
Водночас наведений Закон, згідно зі ст. 1 КПК, є частиною кримінального процесуального законодавства України, відповідно до якого визначається порядок кримінального провадження на території України. Залучення спеціалістів Державної аудиторської служби України та складання останніми довідки відповідає вищенаведеним положенням.
Отже, вищезазначена довідка є документом, які ч. 2 ст. 84 КПК віднесено до процесуальних джерел доказів, а тому відомості, що містяться у цих документах, суд прийняв як належний та допустимий доказ, надавши йому оцінку у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження.
Також Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду були перевірені та визнані необґрунтованими твердження сторони захисту про недопустимість протоколів оглядів від 6 червня, 4, 5, 10 липня, 2 жовтня 2019, протоколів обшуків будівель і споруд БФ АМПУ від 26-27 березня 2019 року та ТОВ «ПКТБ «Конкорд» від 26 березня 2019 року, доручень детектива НАБУ ОСОБА_21 (одне без дати вх. № 04./4214-04 від 20 березня 2029 року та три від 20 березня 2019 року), а також доручення детектива НАБУ ОСОБА_22 (№ 04/3066-04 від 17 лютого 2020 року). Підстави неврахування доводів сторони захисту детально викладені у вироку суду. 
Що стосується оцінки показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , то Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду у своєму рішенні зазначила, що як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, усвідомлюючи небезпеку, пов`язану з використанням показів цих свідків, обережно ставилися до цих доказів, врахувавши ті обставини, що сторона захисту знала цих свідків, а також обставини домовленостей з органом досудового розслідування (під час укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_14 ) і мали можливість провести перехресний допит зі свідками ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . 
Водночас, сторона захисту не довела існування будь-якої домовленості між цими свідками та обвинуваченням, а тому у суду відсутні підстави не довіряти показанням, наданим зазначеними свідками, крім того, наявні інші підтверджувальні докази, які сприяють ухваленню вироку.
Відносно показань свідка ОСОБА_10 , які вона надала під час судового розгляду, який закінчився вироком від 11 листопада 2022 року (під час апеляційного розгляду забезпечити явку цього свідка для допиту не вдалося), то суд зазначив, що під час минулого розгляду сторонам була надана необмежена можливість піддати цього свідка перехресному допиту, і матеріали провадження підтверджують, що сторони повною мірою скористалися такою можливістю, зокрема й можливістю дискредитувати ці показання. 
Під час нового судового розгляду не було встановлено будь-яких суттєвих обставин, які не були б відомі під час минулого розгляду і які б вимагали повторного допиту цього свідка, з огляду на такі обставини. За згодою сторони захисту був досліджений аудіозапис допиту цього свідка, на якому зафіксовані й запитання та відповіді під час перехресного допиту, що давало суду можливість не лише сприймати зміст його показань, але й спостерігати манеру її поведінки під час допиту і робити висновки для оцінки їх достовірності. Водночас, сторона захисту під час нового розгляду не була позбавлена можливості при дослідженні аудіозапису та/або інших доказів звертати увагу суду на ті аспекти показань, які є важливими для оцінки їх достовірності. Отже, колегія суддів вважала за можливе врахувати покази свідка ОСОБА_10 під час розгляду апеляційних скарг.
Відносно інших доказів, то Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції у цій справі ретельно перевірив надані сторонами докази, і відповідно до ст. 94 КПК дав належну оцінку кожному з них з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та їх сукупності - з погляду достатності для прийняття рішення.
Верховний Суд погоджується з вищевикладеними висновками Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду та вважає неспроможними твердження сторони захисту про недопустимість доказів, покладених в основу вироку суду. 
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновок суду апеляційної інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень зроблено з додержанням ст. 23 КПК, на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Встановлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини кримінального провадження ґрунтуються на аналізі показань свідків, обвинувачених, протоколів слідчих дій та інших доказів, наявних в матеріалах справи. 
Зокрема, Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду встановлено, що згідно з Положення про БФ АМПУ, остання не має статусу юридичної особи та здійснює від імені Підприємства частину господарської діяльності. Філія створена з метою забезпечення функціонування морського порту Бердянськ, організації та забезпечення безпеки мореплавства, утримання та ефективного використання державного майна, закріпленого за Філією та отримання прибутку. Майно, яким наділяється Філія, а також майно, отримане у результаті господарської діяльності Філії, є державною власністю. 
Отже, збереження та ефективне використання державного майна, є законним інтересом БФ АМПУ, а відповідно й інтересом служби для службових осіб товариства.
Судом встановлено, що з 2 липня 2016 року ОСОБА_7 працює на різних посадах в БФ АМПУ, а з 14 липня 2017 року він призначений на посаду начальника БФ АМПУ.
При цьому, згідно Положення керівництво Філією на принципах єдиноначальства здійснює начальник Філії, який призначається на посаду та звільняється з посади Уповноваженим органом управління за поданням Голови Підприємства. Начальник Філії підпорядковується Голові Підприємства та діє на підставі Положення про БФ АМПУ, довіреності на право вчинення дій, виданої Головою Підприємства та розпорядчими документами Підприємства. У довіреності визначається обсяг повноважень начальника Філії при здійсненні від імені Підприємства дій, в тому числі укладанні договорів. Начальник Філії, у разі, якщо він уповноважений на це виданою довіреністю, може передоручити здійснення наданих йому повноважень працівнику Філії.
Зокрема, згідно вищевказаного Положення про БФ АМПУ, начальник Філії, серед іншого: здійснює управління поточною діяльністю Філії; несе відповідальність за стан та діяльність Філії; несе відповідальність за виконання фінансового плану Філії, затвердженого (погодженого підприємством), дотримання фінансової дисципліни; створює необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського та/або податкового обліку, забезпечує неухильне виконання всіма підрозділами і працівниками вимог щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів, своєчасне складання та подання внутрішньої і зовнішньої звітності; несе відповідальність за організацію бухгалтерського та податкового обліку, правильність складання та своєчасне подання до фіскальних органів та/або централізованої бухгалтерії Підприємства фінансової, податкової і статистичної звітності, забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах; забезпечує ефективне використання та збереження майна, закріпленого за Філією; укладає від імені підприємства договори згідно з виданою йому довіреністю; у встановленому законодавством України порядку видає накази, розпорядження, інструкції і дає вказівки, обов`язкові до виконання для всіх працівників Філії; несе персональну відповідальність за стан та діяльність Філії в межах Статуту Підприємства, Положення про БФ АМПУ, інших розпорядчих документів підприємства; виконує інші функції, надані йому Підприємством на підставі довіреності.
Так, згідно з довіреностями від 21 грудня 2017 року та 21 грудня 2018 року, виданих ДП АМПУ в особі виконувача обов`язків Голови ОСОБА_23 , начальник БФ АМПУ, серед іншого, уповноважений: укладати та/або підписувати від імені Підприємства у порядку, встановленому законодавством України та розпорядчими документами Підприємства, витратні договори (додаткові угоди до них) на закупівлю товарів, робіт і послуг, що укладаються за результатами процедур закупівель, встановлених відповідно до вимог законодавства України у сфері публічних закупівель без обмеження ціни (вартості) таких договорів (додаткових угод до них) відповідно до річного плану закупівель підприємства та зі строком дії згідно з відповідною процедурою; вживати заходи досудового врегулювання господарських спорів, в тому числі підписувати вимоги, претензії, відповіді на претензії; представляти інтереси підприємства в судах, визначених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», та третейських судах із усіма правами, наданими законодавством України особам, які беруть участь у справі; в порядку, передбаченому чинним законодавством України, підписувати від імені Підприємства та подавати до судів, визначених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», та третейських судів позовні заяви, відзиви, відводи, клопотання, заяви, заперечення, давати усні та письмові пояснення, зустрічні позови, апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, заяви про перегляд судових рішень ВСУ, заяви про скасування рішення третейського суду.
Отже, суд зазначив, що ОСОБА_7 обіймав у БФ АМПУ посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій.
Також судом було встановлено, що ОСОБА_8 обіймала в ДФ ХМВПЕ посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій.
Крім цього, Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду встановлено, що 14 травня 2018 року на виконання Плану капітальних інвестицій Філії на 2018 рік, протокольним рішенням тендерного комітету БФ АМПУ прийнято рішення про проведення відкритих торгів по предмету закупівлі «ДК 021:2015:42410000-3 «Підіймально-транспортувальне обладнання» (автокран) очікуваною вартістю 2 500 000 грн та затверджено відповідну тендерну документацію.
При цьому, з боку БФ АМПУ закупівля була плановою, запланованою ще в 2017 році (показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_24 , ОСОБА_10 ), була передбачена планом капітальних інвестицій БФ АМПУ на 2018 рік з техніко-економічним обґрунтуванням капітальних видатків, перед її проведенням БФ АМПУ зверталася до інших підрозділів АМПУ для з`ясування наявності в них надлишку ТМЦ у вигляді аналогічного крану.
Далі, 16 травня 2018 року БФ АМПУ у Єдиній системі електронних публічних закупівель ПроЗорро оголошено про заплановану закупівлю по процедурі відкритих торгів по зазначеному предмету закупівлі.
Предметом закупівлі згідно Додатку 2 до тендерної документації - «Технічні вимоги (інформація про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики предмета закупівлі)» був автокран МАЗ КС-3579-С-02 «Машека» (або еквівалент) в кількості однієї одиниці, рік виробництва - 2018, максимальна вантажопідйомність - від 15.2 т., висота підйому максимальна - від 15 м, тип двигуна - дизельний.
Відповідно до технічних вимог, товар, що поставляється, повинен бути новим, сертифікованим в Україні, заводського виконання, без експлуатаційного використання, відповідати технічним вимогам заводу-виробника, в зібраному, перевіреному та готовому до використання за призначенням стані. Постачальник зобов`язаний здійснити передпродажну підготовку товару, надати гарантію на товар, включаючи його складові частини, згідно стандартів та умов завода-виробника. У випадку, якщо учасник запропонує еквівалент товару, він додатково повинен надати у складі пропозиції опис товару, відомості про виробника, документальне підтвердження повної відповідності основних технічних параметрів запропонованого товару з основними технічними параметрами замовленого товару (порівняльна таблиця), з обов`язковим відображенням у таблиці порівняльних характеристик. Всі технічні параметри (характеристики) запропонованого товару повинні бути не гірше, ніж у замовленого товару.
Водночас, відповідно до реєстру отриманих тендерних пропозицій від учасників надійшло три пропозиції: ПП «Виробничо-комерційне підприємство «АЛЬФАТКС», ТОВ «УкрЄвро МАЗ» та ДФ ТОВ «ХМВП «Електропівденмонтаж».
У період з 16 травня по 6 червня 2018 року (точної дати, часу та місця органом досудового розслідування не встановлено) у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на вчинення зловживання службовим становищем у ході проведення БФ АМПУ вказаної закупівлі на користь ДФ ХМВПЕ, з директором якого - ОСОБА_8 він вступив у злочинну змову та якій довів до відома план щодо вчинення злочину.
В той самий час ОСОБА_7 , розуміючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел він не в змозі, залучив до вчинення злочину підпорядкованих йому осіб - заступника начальника БФ АМПУ з операційної діяльності Особу_1 та інженера 2 категорії сектору матеріально-технічного забезпечення БФ АМПУ Особу_2, дії яких у подальшому направляв та координував.
Тоді, отримавши пропозицію ОСОБА_7 щодо співучасті у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди іншою юридичною особою, використанні свого службового становища всупереч інтересам служби, Особа_1 та Особа_2, усвідомлюючи її протиправний характер та розуміючи негативні наслідки для державного підприємства, прийняли пропозицію.
Суд звернув увагу на те, що вищевказані обставини послідовно відображені в протоколі огляду від 30 січня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_7 зустрічався із представниками ДФ ХМВПЕ як до проведення процедури закупівель, під час проведення тендеру, виконання договору. 
При цьому, підстави вважати, що судом було неправильно оцінено вказаний доказ, як про це зазначає сторона захисту, у колегії суддів відсутні.
Далі, 6 червня 2018 року тендерним комітетом БФ АМПУ, за результатами процедури відкритих торгів визнано переможцем ДФ ХМВПЕ, що відображено в протоколі № 140 та прийнято рішення про намір укласти договір про закупівлю, яке 6 червня 2018 року опубліковано на сайті.
Згідно із протоколом розкриття тендерних пропозицій, пропозиція ДФ ХМВПЕ має найнижчу остаточну пропозицію - 2 075 000 грн (без ПДВ).
Проте, рішення про визнання ДФ ХМВПЕ переможцем торгів прийнято, незважаючи на те, що подана товариством пропозиція не відповідала пункту 7 розділу І «Загальні положення», підпунктам 1.1. пункту 1, підпунктам 3.3., 3.7., 3.8. пункту 3, підпункту 6 пункту 4.2. Додатку 1, Додатку 2 тендерної документації, а саме:
1. у складі тендерної пропозиції надано проект договору, який не містить інформації про учасника; 
2. у складі тендерної пропозиції надано технічні вимоги, які не містять наступної інформації: дотримання учасником вимог законодавства України в частині санкцій та обмежувальних заходів; не вказано, чи є товар новим; не вказано, чи є товар сертифікованим в України; не вказано, чи є товар заводського виконання; не вказано, чи був товар в експлуатаційному використанні; не вказано, чи відповідає товар технічним вимогам заводу-виробника, та чи є він у зібраному, перевіреному та готовому до використання за призначенням стані; не вказано, чи здійснить постачальник передпродажну підготовку товару; не вказано, чи дає постачальник гарантію на товар; не вказано умови, при яких постачальник має право звільниться від відповідальності за безкоштовне гарантійне усунення недоліків (дефектів) товару (чи його складових частин); не вказано, що в будь-якому випадку, гарантійний термін на безпечну, безаварійну, безвідмовну експлуатацію товару за призначенням, включаючи його складові частини або додаткове обладнання, складає не менш ніж 12 місяців, починаючи з дати поставки (передачі) товару; не вказано, що технічні, якісні характеристики предмета закупівлі відповідають вимогам чинного законодавства із захисту довкілля, відповідають основним вимогам державної політики України в галузі захисту довкілля та вимогам чинного природоохоронного законодавства;
3. у складі тендерної пропозиції відсутня довідка про досвід виконання аналогічного договору;
4. у складі тендерної пропозиції надано довідку про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів від 18 травня 2018 року № 1959/10/04-63, термін дії якої закінчився.
Отже, на порушення п. 4 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про публічні закупівлі», тендерним комітетом БФ АМПУ не відхилена тендерна пропозиція ДФ ХМВПЕ, яка не відповідає умовам тендерної документації.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про публічні закупівлі» тендерна документація може містити також іншу інформацію відповідно до законодавства, яку замовник вважає за необхідне до неї включити. Тендерна документація може містити опис та приклади формальних (несуттєвих) помилок, допущення яких учасниками не призведе до відхилення їх пропозицій. Формальними (несуттєвими) вважаються помилки, що пов`язані з оформленням тендерної пропозиції та не впливають на зміст пропозиції, а саме - технічні помилки та описки.
Закон не виключає допущення помилок, арифметичною вважається помилка, якщо у визначенні результату підрахунку: було допущено пропуск цифри, випадково переставлено цифри, під арифметичними також розуміють помилки або описки, допущені при заповненні граф (розрахунків), зокрема, при виконанні арифметичних дій, передбачених при обчисленні сум, з метою визначення податкових зобов`язань з податку, збору тощо. Тобто, допустити арифметичну помилку можливо з технічних причин, чи допустивши описку, що в рамках закону і є формальною (несуттєвою) помилкою.
При цьому, уповноважений з антикорупційної діяльності БФ АМПУ ОСОБА_9 не підписав аркуш узгодження до проекту відповідного витратного договору, надавши обґрунтування від 18 червня 2018 року відмови у погодженні зазначеного проекту договору, зазначивши про виявлення за результатами антикорупційної перевірки проекту договору по акцептованій пропозиції учасника ДФ ХМВПЕ процедури закупівлі товару «Автокран» за кодом ДК 021:2015 42410000-3 «Підіймально-транспортувальне обладнання» й проведення процедури відкритих торгів ряду недоліків, зокрема: виявлена невідповідність тендерної пропозиції ДФ ХМВПЕ тендерній документації; окремі параметри запропонованого товару гірші, ніж у замовленого товару; у наданій ДФ ХМВПЕ порівняльній таблиці вказані параметри не одного автокрану, а двох; у тендерній пропозиції відсутнє посилання на ГОСТ, ДСТУ, ТУ; у тендерній пропозиції не надано документів щодо гарантійного терміну та відповідності товару природоохоронним вимогам; у проекті договору не вказаний гарантійний термін, який передбачався підрозділом-ініціатором і відображений у технічних вимогах тендерної документації; у специфікації (Додаток 1 до проекту договору) зайве слово «від» щодо максимальної вантажопідйомності й висоти підйому та відсутнє посилання на ГОСТ, ДСТУ, ТУ.
Виявлені уповноваженим із антикорупційної діяльності БФ АМПУ ОСОБА_9 та викладені у відповідному обґрунтуванні від 18 червня 2018 року недоліки не можуть вважатися технічними (формальними) помилками, відтак тендерним комітетом повинно бути прийнято рішення про відміну вказаних торгів згідно вимог ст. 31 Закону України «Про публічні закупівлі».
Також, Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду встановлені наступні обставини укладання договору № 48-В-БЕФ-18 від 26 червня 2018 року. 
Так, відповідно до пункту 2.4. Положення про ведення договірної роботи в ДП АМПУ, затвердженого наказом ДП АМПУ від 8 червня 2017 року № 178, проект договору/додаткової угоди до договору передається підрозділом, що супроводжує договір, до відповідних підрозділів для погодження та візування з подальшим поданням на підпис Голові/начальнику відокремленого підрозділу ДП АМПУ. Проект договору/додаткової угоди до договору має бути завізований особами, зазначеними в додатках (Додаток 1, Додаток 2) до вказаного положення, при цьому строк розгляду однією особою не повинен перевищувати одного робочого дня.
Крім цього, відповідно до Додатку 1 до зазначеного Положення, аркуш узгодження до витратного/прибуткового/безоплатного договору має бути завізований, серед інших, інспектором з запобігання та протидії корупції (у відокремленому підрозділі аркуш узгодження візується відповідними особами відокремленого підрозділу ДП АМПУ, на яких покладено обов`язок, з урахуванням функцій і обов`язків, здійснювати таке візування - уповноваженого з антикорупційної діяльності БФ АМПУ).
Однак, незважаючи на численні грубі порушення при проведенні процедури закупівель, відсутності ряду документів у тендерній пропозиції ДФ ХМВПЕ, обґрунтованою відмовою уповноваженого з антикорупційної діяльності БФ АМПУ у візуванні проекту договору, яке обов`язково передбачене Положенням про ведення договірної роботи в ДП АМПУ, начальник БФ АМПУ ОСОБА_7 , діючи умисно, перебуваючи 25 червня 2018 року у своєму робочому кабінеті, який знаходиться у адміністративному приміщенні БФ АМПУ, продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби і економічним інтересам Філії та Підприємства, з метою отримання вигоди для ДФ ХМВПЕ, діючи від імені Підприємства, підписав договір № 48-В-БЕФ-18 та Додаток № 1 (далі - Специфікація) між ДП АМПУ та ХМВПЕ (далі - Договір) в особі директора ДФ ХМВПЕ ОСОБА_8 .
Відповідно до договору та специфікації до нього, ДФ ХМВПЕ зобов`язалось поставити БФ АМПУ автокран QCQLYl6T, у кількості 1 шт., рік виробництва - 2018, максимальна вантажопідйомність - від 16 т., висота підйому максимальна - від 39,5 м., тип двигуна - дизельний, загальна вартість - 2 490 000 грн з ПДВ. Відповідно до пункту 2.1 договору № 48-В-БЕФ-18, Постачальник гарантує належну, згідно з вимогами виробника, якість Товару, його відповідність діючим стандартам та умовам цього договору протягом гарантійного строку експлуатації Товару не менш, ніж встановлено виробником такого Товару. Гарантійні зобов`язання на Товар починаються з дати підписання Сторонами належним чином оформленої видаткової накладної. Товар повинен супроводжуватися відповідним документом, що посвідчує якість Товару відповідно до чинного законодавства (сертифікат відповідності/якості або паспорт якості або висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи тощо), якщо таке встановлено.
Згідно із пунктом 2.2 договору, товар, що поставляється, повинен бути в зібраному (якщо таке передбачено), перевіреному і готовому до використання за призначенням стані у комплектації, передбаченій Специфікацією. Згідно із пунктом 2.3 договору, приймання товару покупцем за кількістю і якістю здійснюється відповідно до Інструкцій про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю та якістю, затверджених постановами Державного арбітражу Союзу РСР від 15 червня 1965 року № П-6 та від 25 квітня 1966 року № П-7.
У пунктах 4.1, 4.2 договору вказано, що Покупець здійснює попередню оплату (аванс) Постачальнику у розмірі 30% від вартості Товару протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання Покупцем оригіналу рахунку від Постачальника шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений у цьому Договорі, а остаточний розрахунок здійснюється Покупцем протягом 3 (трьох) банківських днів з дати підписання видаткової накладної на Товар та на підставі отриманого Покупцем оригіналу належним чином оформленого рахунку від Постачальника.
Згідно пункту 5.2 договору, місце поставки (передачі) товару: 71112, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Горького, 6, БФ АМПУ (склад Покупця на умовах DDP, Інкотермс-2010). Поставка Товару здійснюється протягом 120 (ста двадцяти) календарних днів з дати отримання (в т. ч. засобами факсимільного зв`язку або електронною поштою) Замовлення (пункт 5.4.1 договору). У п. 5.5 договору вказано, що право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту підписання Сторонами видаткової накладної.
Пунктом 5.9 договору визначено, що разом з поставкою (передачею) товару постачальник передає покупцю: сервісну книжку з відповідними відмітками в повному обсязі (у т.ч. з відміткою про проведення передпродажної підготовки); керівництво-інструкцію з експлуатації (українською або російською мовою); засвідчену копію сертифікату відповідності, виданого Державним Комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики чи уповноваженим на це органом; транзитні номери; гарантійні зобов`язання; акт приймання-передачі Товару; видаткову накладну; довідку-рахунок.
27 червня 2018 року, Особа_2, перебуваючи у своєму службовому кабінеті, який знаходиться в адміністративній будівлі БФ АМПУ, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, діючи умисно, підготував та об 11:44 направив на електронну адресу ДФ ХМВПЕ лист-замовлення №11-12-05/216 від 27 червня 2018 року на товар, відповідно до договору від 26 червня 2018 року 
№ 48-В-БЕФ-18, а також направив вказаний лист-замовлення поштовим зв`язком.
Далі, 18 липня 2018 року, на виконання пункту 4.1 договору від 26 червня 2018 року, особисто ОСОБА_7 та головним бухгалтером Філії, за допомогою системи «Клієнт-банк» здійснено перерахування грошових коштів у вигляді авансу у розмірі 30% від загальної суми договору з рахунку БФ АМПУ в ПАТ АБ «Укргазбанк» № НОМЕР_1 на рахунок ДФ ХМВПЕ в АТ«АКБ «КОНКОРД» № 26005000339101 за платіжним дорученням № 1128 на суму 747 000 грн.
В подальшому, листом від 3 вересня 2018 року на адресу ДФ ХМВПЕ, БФ АМПУ просила повідомити про стан виконання договору від 26 червня 2018 року, на що ДФ ХМВПЕ направила лист від 19 вересня 2018 року, в якому просила перенести строки поставки автокрану на 20 листопада 2018 року, через повідомлення виробника (Китайська Народна Республіка) про перезавантаження його виробництва.
Далі ОСОБА_7 за своїм підписом направив лист від 14 грудня 2018 року на адресу ДФ ХМВПЕ, в якому зазначив про намір ініціювати розірвання договору від 26 червня 2018 року в односторонньому порядку, з додержанням передбаченого строку 15 календарних днів, через невиконання зобов`язань Постачальника, як це передбачено пунктом 7.2.1 цього договору. На що ДФ ХМВПЕ листом від 22 грудня 2018 року повідомила БФ АМПУ про поставку 26 грудня 2018 року на її адресу автокрану за вищевказаним договором. 
Проте, після цього ні ОСОБА_7 , ні будь-якою іншою службовою особою БФ АМПУ, не було проведено жодних реальних дій щодо розірвання вищевказаного договору, що свідчить про намір ОСОБА_7 та інших співучасників злочину приховати вчинення злочину та надати йому вигляду цивільно-правових відносин.
В подальшому ДФ ХМВПЕ придбало інший (ніж мав бути поставлений ТОВ «ТДТС» на підставі договору № 150818 від 15 серпня 2018 року) кран.
Далі ОСОБА_8 від імені ДФ ХМВПЕ склала видаткову накладну від 22 грудня 2018 року та рахунок на оплату № ЭЮМ00000152 від 22 грудня 2018 року. 
Наказом БФ АМПУ від 10 грудня 2018 року Особу_2 з 23 грудня 2018 року переведено на посаду начальника відділу матеріально-технічного забезпечення на період відсутності останнього.
При цьому, на період відсутності начальника відділу матеріально-технічного забезпечення його обов`язки виконує особа, призначена у встановленому порядку, яка набуває відповідних прав і несе відповідальність за належне виконання покладених на нього обов`язків.
В подальшому, 26 грудня 2018 року Особа_2, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, у період часу з 9:00 до 10:00, перебуваючи у своєму службовому кабінеті, який знаходиться на третьому поверсі адміністративної будівлі БФ АМПУ, на виконання спільного злочинного плану, діючи умисно, будучи ознайомленим з положеннями пункту 5.5. договору від 26 червня 2018 року № 48-В-БЕФ-18 згідно якого право власності на товар (автокран QCQLY16T) переходить від Постачальника (ДФ ХМВПЕ) до Покупця (БФ АМПУ) з моменту підписання сторонами відповідної видаткової накладної, достовірно знаючи, що автокран QCQLY16Т 2018 року виробництва не поставлений, сертифікат відповідності, сервісна книжка з відповідними відмітками в повному обсязі (у т.ч. з відміткою про проведення передпродажної підготовки) та транзитні номери на вказаний автокран не надані, а відповідно, підстави для оплати відсутні, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на скоєння службового підроблення, підписав видаткову накладну № ЭЮМАК000040 від 22 грудня 2018 року, акт передачі товарно-матеріальних цінностей № ЭЮМ00000202 від (без зазначення дати) грудня 2018 року, рахунок на оплату № ЭЮМ00000152 від 22 грудня 2018 року та товарно-транспортну накладну № 25-12-А.
26 грудня 2018 року, у період часу з 08:00 по 17:00, у себе в робочому кабінеті, який знаходиться на 3 поверсі адміністративної будівлі БФ АМПУ, виконуючий обов`язки начальника БФ АМПУ Особа_1, діючи умисно, на виконання спільного злочинного плану, достовірно знаючи, що автокран QCQLYl6T 2018 року виробництва не поставлений, сертифікат відповідності, сервісна книжка з відповідними відмітками в повному обсязі (у т.ч. з відміткою про проведення передпродажної підготовки) та транзитні номери на вказаний автокран не надані, а відповідно, підстави для оплати відсутні, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на скоєння службового підроблення, підписав та затвердив зазначений акт передачі товарно-матеріальних цінностей № ЭЮМ00000202 від (без дати) грудня 2018 року, надавши йому статусу офіційного документу, а також проставив резолюцію «Бух. до сплати» на рахунку на оплату № ЭЮМ00000152 від 22 грудня 2018 року.
Таким чином, Особа_1 та Особа_2 офіційно підтвердили виконання умов договору від 26 червня 2018 року № 48-В-БЕФ-18, хоча фактичної поставки автокрана, передбаченого умовами договору, до БФ АМПУ не відбулося.
Отже, суд зазначив, що видаткова накладна від 22 грудня 2018 року № ЭЮМАК000040 та Акт передачі товарно-матеріальних цінностей № ЭЮМ00000202 від (без зазначення дати) грудня 2018 року містять інформацію щодо господарської операції, яка фактично не здійснювалась.
В подальшому, 9 січня 2019 року, незважаючи на невиконання ДФ ХМВПЕ умов договору від 26 червня 2018 року, заступником начальника з фінансів та економіки БФ АМПУ ОСОБА_10 та головним бухгалтером Філії, які не були обізнані із злочинними намірами ОСОБА_7 , Особи_1, Особи_2 та ОСОБА_8 , приблизно о 12:46, за допомогою системи «Клієнт-банк» здійснено остаточний розрахунок за вищевказаного договором шляхом перерахування грошових коштів у розмірі 70% від загальної суми договору з рахунку БФ АМПУ в ПАТ АБ «Укргазбанк» № НОМЕР_1 на рахунок ДФ ХМВПЕ в АТ «АКБ «КОНКОРД» № 26005000339101 за платіжним дорученням № 53 на суму 1 743 000 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, Особа_2 9 січня 2019 року у період часу з 8:00 до 17:00, діючи умисно, з метою приховання вчиненого ним злочину та створюючи видимість реальної поставки автокрану QCQLY16Т 2018 року виробництва, перебуваючи у своєму службовому кабінеті, склав та підписав як член комісії акт про виявлені недоліки (дефекти) товару, поставленого на виконання умов договору, зазначивши при цьому, що в процесі введення автокрану QCQLYl6T 2018 року виробництва в експлуатацію виявлено, що на ньому не працює блок гідравліки, а Особа 1 9 січня 2019 року у період часу з 8:00 по 17:00, перебуваючи в своєму робочому кабінеті, затвердив його, надавши йому статусу офіційного документу.
Зазначений акт також підписано Головою комісії ОСОБА_10 , та членами комісії ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які не були обізнані зі злочинними намірами ОСОБА_7 , Особи_1, Особи_2 та ОСОБА_8 .
Далі, вказаний акт із листом БФ АМПУ від 9 січня 2019 року № 11-02-0513 направлено на адресу ДФ ХМВПЕ із вимогою усунути недоліки (дефекти) або здійснити заміну на товар належної якості у встановлений термін.
Діючи з метою приховання вчиненого злочину та створюючи видимість реальної поставки автокрану QCQLYl6Т 2018 року виробництва, невстановленими особами 18 січня 2019 року (точної дати, часу та місця органом досудового розслідування не встановлено) складено акт приймання-передачі автокрану QCQLY16T для заміни (усунення недоліків), який реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на скоєння службового підроблення, підписав ОСОБА_7 .
Отже, за результатами апеляційного розгляду кримінального провадження Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду дійшла обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 в умисному, з метою одержання будь-якої вигоди для самого себе чи іншої фізичної чи юридичної особи, використанні службового становища всупереч інтересам служби, що завдало шкоди державним інтересам та спричинило тяжкі наслідки, за попередньою змовою групою осіб (ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК) та у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей (ч. 1 ст. 366 КК).
Колегія суддів належним чином мотивувала свої висновки, з якими погоджується й Верховний Суд. 
Слід зазначити, що ч. 2 ст. 17 КПК передбачає, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом. На переконання Суду у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 цей стандарт доведення винуватості повністю дотримано.
Висновки суду апеляційної інстанції щодо оцінки доказів, врахованих при доведенні винуватості засудженого, відповідають фактичним обставинам та зроблені відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Доводи про порушення принципу безпосередності дослідження доказів не знайшли свого підтвердження в ході касаційного перегляду судового рішення.
Крім того, колегія суддів вважає, що в супереч твердженням сторони захисту, дії засудженого кваліфіковано правильно, а вирок суду належним чином умотивований і відповідає вимогам статей 370, 374, 420 КПК. Зокрема, у вироку вказано формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, диспозиції статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких засуджених визнано винуватими, та об`єктивні докази на підтвердження встановлених судом обставин. 
Що стосується доводів сторони захисту про колегіальне визначення переможця торгів, що виключає відповідальність ОСОБА_7 , то слід зазначити, що аналогічні доводи були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження. 
Зокрема, Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду у вироку звернула увагу, що дійсно 6 червня 2018 року тендерним комітетом БФ АМПУ колегіально було прийнято рішення про визначення ДФ ХМВПЕ переможцем відкритих торгів, як таке, що має найнижчу остаточну пропозицію, не зважаючи на те, що подана товариством пропозиція не відповідала тендерній документації.
Водночас, колегіальна форма прийняття рішень тендерного комітету не виключає можливих зловживань службовим становищем зі сторони ОСОБА_7 при виконанні ним повноважень голови цього комітету як під час засідань, так у комунікації з учасниками тендеру. Хоч колегіальний орган приймає рішення в цілому, але кожен його член окремо може справити на таке спільне рішення вирішальний влив через активну особисту участь на засіданні (ініціювати питання, переконати в його правильності інших осіб).
При цьому, члени колегіального органу, які отримують неправомірну вигоду за прийняття рішень, вчинення дій, що входять до компетенції такого органу, є суб`єктами відповідних корупційних правопорушень. Дії особи, яка є членом колегіального органу можуть кваліфікуватися за ст. 368 КК і у тих випадках, якщо вирішення питання, за яке передавалася неправомірна вигода, ухвалюється цим колегіальним органом спільним рішенням за результатами голосування (постанова ККС ВС від 23 квітня 2024 року у справі № 726/776/17).
Суд зазначив, що наведена позиція ВС стосується іншого злочину, проте вона є релевантною до обставин цієї справи в частині правової кваліфікацій дії службової особи - члена колегіального органу.
Крім того оцінка дій конкретного члена колегіального органу чи конкретної службової особи в ланцюгу послідовних подальших дій ще ряду інших осіб в наведеній ситуації відповідає (1) принципу винної відповідальності (особа підлягає кримінальній відповідальності лише за те суспільно небезпечне діяння і його суспільно небезпечні наслідки, відносно яких встановлена саме її вина; юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2, ст. 23 КК)), (2) принципу особистого характеру кримінальної відповідальності (кримінальній відповідальності підлягає тільки особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, і лише за своє діяння), (3) принципу індивідуальності кримінально-правової кваліфікації.
Відносно тверджень захисту про правомірність дій ОСОБА_7 , то колегія суддів зазначила, що правомірність дій (рішень) не є достатнім для встановлення відсутності складу зловживання владою або службовим становищем. Цей злочин може бути вчинений і шляхом формально правомірних дій, які пов`язані з використанням службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби.
Водночас, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_7 мав зустрічі з представниками ДФ ХМВПЕ перед проведенням тендеру та його подальші дії незважаючи на зауваження уповноваженого з антикорупційної діяльності ОСОБА_9 , очевидно вказують на проведення тендеру на нерівних умовах та використання ОСОБА_7 службового становища всупереч інтересам БФ АМПУ та на користь ДФ ХМВПЕ.
При цьому, ДФ ХМВПЕ після укладення в червні 2018 року договору з БФ АМПУ про поставку крана, проводила переддоговірну роботу щодо закупівлі крана в стороннього постачальника, про що свідчить переписка електронними листами, надана стороною обвинувачення. За її результатами, ДФ ХМВПЕ уклала договір № 150818 від 15 серпня 2018 року із ТОВ «ТДТС» на закупівлю крана, та здійснила авансові оплати за цим договором, зокрема 31 серпня 2018 року, про що свідчать копії договору, банківських документів, податкових накладних, наданих стороною захисту. 
Разом з цим, договором № 48-В-БЕФ-18 був передбачений строк поставки крана 120 календарних днів з дня отримання заявки, отже строк поставки спливав 27 жовтня 2018 року.
ДФ ХМВПЕ 19 вересня 2018 року повідомила БФ АМПУ про отримання інформації від виробника про можливі затримки крана з виробництва, та розрахунковий час прибуття крана 11 листопада 2018 року, після чого між БФ АМПУ та ДФ ХМВПЕ проводилася переписка щодо цієї затримки, зокрема, листом від 21 листопада 2018 року повідомлялося про можливе майбутнє розірвання договору, у випадку невиконання поставки до 10 грудня 2018 року.
Свідок ОСОБА_13 повідомив, що після зустрічі з представниками ДФ ХМВПЕ ОСОБА_7 викликав до нього ОСОБА_13 та ОСОБА_10 та наголошував на продовженні співпраці з ДФ ХМВПЕ, також зазначив, що на виконання цього договору можуть поставити інший кран, з іншими технічними характеристиками в той час, коли сам ОСОБА_13 був проти цього. 14 грудня 2018 року звернувся до ДФ ХМВПЕ з листом про розірвання договору та вимогою повернути сплачений аванс.
Після цього ДФ ХМВПЕ придбало інший (Перший кран) (ніж мав бути поставлений ТОВ «ТДТС» на підставі договору № 150818 від 15 серпня 2018 року) кран. Далі ОСОБА_8 від імені ДФ ХМВПЕ склала видаткову накладну від 22 грудня 2018 року, рахунок на оплату № ЭЮМ00000152 від 22 грудня 2018 року, товарно-транспортну накладну № 25-12-А від 25 грудня 2018 року. Фактично перший кран заїхав на територію БФ АМПУ за разовою перепусткою від 26 грудня 2018 року.
При цьому у видатковій накладній № ЭЮМАК000040 від 22 грудня 2018 року вказано, що ДФ ХМВПЕ передає БФ АМПУ автокран QCQLY16T, а в Акті передачі товарно-матеріальних цінностей № ЭЮМ00000202 від ___грудня 2018 року вказано, що представники ДФ ХМВПЕ та БФ АМПУ склали акт про те, що на підставі договору № 48-В-БЕФ-18 від 26 червня 2018 року та накладної № ЭЮМАК000040 від 22 грудня 2018 року ДФ ХМВПЕ були передані товарно-матеріальні цінності: Автокран QCQLY16T, сторони претензій одна до одної не мають. Зазначені накладна та акт підписані від імені ДФ ХМВПЕ ОСОБА_25 , також підписані від імені БФ АМПУ, проставлені печатки.
Водночас, сторонами в зазначеній накладній та акті не вказано рік виробництва автокрану, а також те, чи є він новим. Проте, зроблена відсилка до договору № 48-В-БЕФ-18 від 26 червня 2018 року згідно з яким, предметом поставки є новий автокран QCQLY16T, вироблений у 2018 року.
Суд зазначив, що у матеріалах справи є різні комплекти документів щодо походження Першого крану, поставленого ДФ ХМВПЕ до БФ АМПУ в грудні 2018 року. Зокрема, перший комплект документів - надано стороною обвинувачення: це Договір поставки товару № 17/12 від 17 грудня 2018 року, підписаний від імені постачальника ТОВ «ПКТБ «Конкорд» за довіреністю, виданою ОСОБА_8 , головним бухгалтером ОСОБА_26 , а зі сторони покупця ХМВП - також на підставі довіреності самою ОСОБА_8 , за яким ТОВ «ПКТБ «Конкорд» зобов`язувалося поставити Автокран 16 т вартістю 221 400 грн. Разом із договором та довіреністю прокурором надано рахунок на оплату № 42 від 21 грудня 2018 року на суму 221 400 грн, акт прийому-передачі від 22 грудня 2018 року, що засвідчують поставку Автокрану 16 т, два примірники видаткової накладної № 1 від 22 грудня 2018 року, підписаних лише від імені постачальника ТОВ «ПКТБ «Конкорд» ОСОБА_27 . Також прокурором надано матеріали огляду Єдиного реєстру податкових накладних (ДФС), згідно з яким 22 грудня 2018 року ТОВ «ПКТБ «Конкорд» виписано податкову накладну № 15 від 22 грудня 2018 року з наступною номенклатурою товару «Автокран 16тн», продавець - ТОВ «ПКТБ «Конкорд», покупець - ХМВПЕ, загальна сума - 221 400 грн. з ПДВ.
Другий комплект документів - надано стороною захисту ОСОБА_8 : це копія Договору поставки товару № 22/12 від 12 грудня 2018 року, підписаного від імені постачальника ТОВ «Мастер Опт» ОСОБА_28 , а зі сторони покупця ХМВПЕ - на підставі довіреності самою ОСОБА_8 , за яким ТОВ «Мастер Опт» зобов`язувалося поставити Автокран вантажопідйомністю 16 т 2018 року випуску вартістю 2 490 000 грн. Разом із копією договору стороною захисту надано копії специфікації та акта прийому-передачі від 22 грудня 2018 року, підписаних від імені постачальника ТОВ «Мастер Опт» ОСОБА_28 , і зі сторони покупця ХМВПЕ ОСОБА_27 . Надаючи показання ОСОБА_8 стверджувала, що в зв`язку із затримкою строків поставки ТОВ «ТДТС», було прийнято рішення шукати іншого постачальника крану, ним стало ТОВ «Майстер Опт», з яким у грудні 2018 року було укладено договір, за наслідками виконання договору, автокран наприкінці грудня було поставлено БФ АМПУ.
Отже, прокурор вважав, що ДФ ХМВПЕ, від імені якої діяла ОСОБА_8 , в грудні 2018 року поставила на БФ АМПУ автокран, придбаний в ТОВ «ПКТБ «Конкорд», директором якого на той час також була ОСОБА_8 за 221 400 грн, а сторона захисту стверджує, що ДФ ХМВПЕ в грудні 2018 року поставила на БФ АМПУ кран, придбаний в ТОВ «Мастер Опт» за 2 490 000 грн.
На підтвердження своєї позиції прокурор надав Лист № 31/16460 від 10 липня 2019 року Головного сервісного центру МВС, з якого вбачається, що автокран жовтого кольору QY 16 D 8270, (2008), двигун № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 зареєстровано у зв`язку з передачею до статутного фонду за ТОВ «ПКТБ «Конкорд» (м. Дніпро, вул. Артема, 94).
Крім цього прокурором надано протокол огляду від 6 червня 2019 року з додатком, яким оглянуто телефон співробітника БФ АМПУ ОСОБА_14 , в якому виявлено фото автокрана жовтого кольору та його таблички з ідентифікуючим маркуванням: «VIN - НОМЕР_3, date - 2008. На зазначених знімках (та у властивостях файлів) відображено дату створення: 3 січня 2019 року. За допомогою геоінформаційної системи QGIS 2.18.19 нанесено на супутниковий знімок, який роздруковано та додано до протоколу, з якого вбачається, що вказані GPS-координати розташовані в м. Бердянськ, поблизу берегової лінії та Бердянського морського торгівельного порту.
Крім того, свідок ОСОБА_14 повідомив, що кран, який прибув у кінці 2018 року, не був новим і містив ознаки його використання, а також містив табличку на корпусі, де була зазначена дата його виробництва 2008 рік.
При цьому, ні сторона обвинувачення, ні сторона захисту не надали документи, що підтверджують оплату, здійснену ХМВПЕ за поставлений в грудні 2018 року до БФ АМПУ автокран. Водночас, суд наголосив, що очевидно, що це був автокран 2008 року випуску, з ідентифікаційним номером VIN НОМЕР_3 , який належав ТОВ «ПКТБ «Конкорд», та чи був він проданий ХМВП безпосередньо з ТОВ «ПКТБ «Конкорд» або через ТОВ «Мастер Опт», не має значення для встановлення обставин кримінального провадження.
Таким чином, на підставі цих доказів, колегія суддів встановила, що ДФ ХМВПЕ, від імені якої діяла ОСОБА_8 , в грудні 2018 року поставила до БФ АМПУ під виглядом Автокрана, який є предметом закупівлі за договором № 48-В-БЕФ-18 від 26 червня 2018 року, інший кран - Автокран 2008 року виробництва, VIN - НОМЕР_3 , що до цього був унесений до статутного фонду ТОВ «ПКТБ «Конкорд».
Оскільки ОСОБА_8 була директором ТОВ «ПКТБ «Конкорд», в якого ХМВПЕ придбало автокран 2008 року випуску в грудні 2018 року, колегія суддів встановила, що підписавши документи щодо подальшої реалізації цього крану на адресу БФ АМПУ в грудні 2018 року видаткову накладну ЭЮМАК000040 від 22 грудня 2018 року, Акт передачі товарно-матеріальних цінностей № ЭЮМ00000202 від «___ (дата не зазначена) грудня 2018 р.» та вказавши в них, відповідальна особа ДФ ХМВПЕ як постачальник, передала на підставі договору № 48-В-БЕФ-18 від 26 червня 2018 року покупцю БФ АМПУ товар - Автокран QCYLY16T у кількості 1 шт. ціною 2 490 000 грн з ПДВ, ОСОБА_8 як службова особа ХМВПЕ внесла до цих офіційних документів: видаткової накладної (мовою оригіналу - Расходная накладная) ЭЮМАК000040 від 22 грудня 2018 року, Акта передачі товарно-матеріальних цінностей № ЭЮМ00000202 від (без зазначення дати) грудня 2018 року, мовою оригіналу - «АКТ передачи товарно-материальных ценностей № ЭЮМ00000202 от _ декабря 2018») завідомо неправдиві відомості.
Далі, цей кран був прийнятий з боку БФ АМПУ за прибутковим ордером № 11218030, видатковою накладною № ЭЮМАК000040, актом передачі матеріальних цінностей № ЭЮМ00000202.
Водночас як судом першої інстанції, так і апеляційної інстанції встановлено, що Перший кран, що поставлений до БФ ХМВПЕ був 2008 року випуску, замість 2018 року, як це було передбачено договором, а отже в цій частині не відповідав умовам закупівлі та укладеному договору.
Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтвердили, що Перший кран фактично заїхав на територію БФ АМПУ за погодженням з ОСОБА_7 .
Після прийняття крану (Першого крану) БФ АМПУ 9 січня 2019 року здійснила доплату його договірної вартості на адресу ДФ ХМВПЕ в сумі 1 743 000 грн.
При цьому свідок ОСОБА_10 підтвердила, що всі великі виплати здійснювались з обов`язковим погодженням керівника ОСОБА_7 , а це за її словами була велика сума.
Далі, комісією БФ АМПУ було складено акт від 9 січня 2019 року про виявлені недоліки товару, поставленого на виконання умов договору, із зазначенням, що в процесі введення автокрану в експлуатацію виявлено, що на ньому не працює блок гідравліки.
В подальшому цей кран (фактично, Перший кран) за актом від 18 січня 2019 року, підписаним ОСОБА_7 , було повернуто постачальнику ХМВПЕ.
На підставі зазначеного вище договору № 150818, укладеного ще 15 серпня 2018 року, ДФ ХМВПЕ було отримано від компанії ТОВ «ТДТС» автокран, який було ввезено на територію України згідно вантажної митної декларації № UA50017/2019/006567 від 12 березня 2019 року та надалі, в березні 2019 року, поставлено БФ АМПУ. Проте, він теж мав інше маркування, яке не було передбачено умовами укладеного договору.
Разом з цим судом встановлено, що Перший кран, що поставлений до БФ ХМВПЕ був 2008 року випуску, замість 2018 року, як це було передбачено договором, а отже в цій частині не відповідав умовам закупівлі та укладеному договору.
Отже, колегія суддів зазначила про необґрунтованість висновку суду першої інстанції, що підписання акта приймання-передачі від 18 січня 2019 року було наслідком повернення постачальнику крана, який до цього був поставлений і заїхав на територію БФ АМПУ та цей акт від 18 січня 2019 року був похідним від документів, згідно яких кран в`їхав на територію БФ АМПУ (видаткова накладна ЭЮМАК000040 від 22 грудня 2018 року, акт передачі товарно-матеріальних цінностей № ЭЮМ00000202, а також разова перепустка (з корінцем та контрольним відривним талоном) № 2755 від 26 грудня 2018 року, товаро-транспортна накладна № 25-12-А. 
Проте, вказане не відповідає дійсності, оскільки поставлений до БФ ХМВПЕ Перший кран був 2008 року випуску, який не відповідав умовам договору, даний акт має відсилку на договір № 48-В-БЕФ-18 від 26 червня 2018 року згідно з яким, предметом поставки є новий автокран QCQLY16T, вироблений у 2018 році.
У підсумку Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду дійшла обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 використав своє службове становище, оскільки перераховані вище дії він вчинив, перебуваючи на посаді начальника БФ АМПУ, та пов`язане із можливостями, що обумовлені службовими повноваженнями і які він набув завдяки посаді, що обіймав.
Відхиляючи доводи сторони захисту щодо відсутності попередньої змови у засуджених на вчинення кримінального правопорушення, Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду вказала, що з досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що кримінальні правопорушення вчинено загальними зусиллями всіх співучасників. При цьому, роль, функції кожного з співучасників відрізняються, але суспільно небезпечні наслідки злочину стали результатом загальної, спільної діяльності всіх співучасників, кожний з яких вніс у вчинення злочину свій вклад. Окрім того, реалізація злочинного наміру була б не можлива без участі кожного із співучасників, оскільки вказаний злочин носив комплексний характер, для реалізації якого необхідна консолідація зусиль значної кількості осіб.
Крім цього, суд зазначив, що з сукупності досліджених ознак, зокрема, складових об`єктивної сторони злочину вбачається, що дії обвинувачених: зустрічі з представниками ДФ ХМПВЕ до проведення тендеру; проведення процедури закупівель; визначення переможця за наявності підстав для відхилення пропозицій та зауважень з боку уповноваженого з антикорупційної діяльності БФ АМПУ ОСОБА_9 щодо цього; укладення договору; поставка Першого крану, який не відповідав умовам договору; повернення Першого крану, який не відповідав умовам договору, при цьому із посиланням на належний кран, охоплювались єдиним триваючим у часі та просторі умислом.
Також судом перевірені доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не були знайомі. Відхиляючи вказані доводи, Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду послалась на постанову Об`єднаної палати ККС ВС від 10 лютого 2025 року у справі № 757/11969/18-к, відповідно до якої факт наявності або відсутності певних домовленостей чи зв`язків службової особи з іншою фізичною чи юридичною особою, яка отримала неправомірну вигоду, не має кримінально-правового значення для кваліфікації дій службової особи за відповідною частиною ст. 364 КК. З урахуванням наведеного суд не вважав за необхідне зосереджуватися на встановленні наявності зв`язку ОСОБА_7 з одного боку, в тому числі і з ОСОБА_8 , та третіми особами з іншого.
Відхиляючи доводи сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_7 , оскільки він не підписував офіційних документів, тому що перебував у відпустці, суд зазначив, що відповідно до довідки-виклику до учбового закладу період, на який викликався ОСОБА_7 для виконання навчального плану, розпочався з 11 грудня та тривав по 28 грудня 2018 року, однак ОСОБА_7 звернувся з заявою про надання учбової відпустки саме на період з 26 грудня по 28 грудня 2018 року, коли повинен був поставлятися Перший кран, а в подальшому із заявою про надання частини основної щорічної відпустки з 29 грудня 2018 року в кількості 12 днів, що очевидно свідчить про штучне створення непричетності до вказаних подій та відведення від відповідальності.
Крім того суд зазначив, що відповідно до протоколу огляду від 30 січня 2020 року ОСОБА_7 зустрічався із представниками ДФ ХМВПЕ як до проведення процедури закупівель, так і під час проведення тендеру, виконання договору. При цьому, хоча вказаний протокол огляду (інформації про телекомунікаційні з`єднання ряду абонентів: ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_27 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 ), не містить відомостей в день перебування ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у межах однієї базової станції про їх розмову, проте кількість перетинів в межах базових станцій та їх тривалість переконують суд і в наявності відповідних зустрічей.
Перевіряючи доводи сторони захисту в частині не доведення завдання шкоди державним інтересах та спричинення тяжких наслідків внаслідок дій засуджених, суд зазначив наступне.
Так, згідно п. 4 примітки до ст. 364 КК тяжкими наслідками у статтях 364-367 КК вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Отже, у цьому провадженні кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 364 КК настає лише у разі, коли зловживанням службовою особою службовим становищем владою спричинено тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб у розмірі 220 250 грн або більше.
При цьому, питання щодо спричинення шкоди БФ АМПУ внаслідок перерахування ДФ ХМВПЕ на виконання договору є таким, що не потребує спеціальних знань та вирішується шляхом аналізу умов договору, дій обвинувачених з їх виконання, а також банківських виписок по рахунках БФ АМПУ, ДФ ХМВПЕ. 
Враховуючи наведене, суд констатував, що БФ АМПУ було завдано шкоду на загальну суму 2 490 000 грн, що більше ніж у 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, і вважається тяжкими наслідками. Що стосується подальшого добровільного відшкодування БФ АМПУ завданої шкоди, то це не спростовує спричинення тяжких наслідків у результаті такого зловживання, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КК є злочином із матеріальним складом та вважається закінченим з моменту завдання істотної шкоди або спричинення тяжких наслідків охоронюваним законом правам, свободам та інтересам громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає неспроможними доводи сторони захисту про те, що за сумою завданих збитків ця справа є малозначною і не підсудною Вищому антикорупційному суду.
Відносно державних інтересів суд зазначив, що вони закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів, вони являють собою систему цілей і завдань, що зазвичай стоять перед державою, щодо забезпечення потреб державного сектору та суспільства в цілому. Поняття державні інтереси є оціночним, а тому у кожному конкретному випадку вони мають визначатися самостійно, з посиланням на законодавство.
Згідно зі ст. 326 ЦК у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.
Відповідно до п. 3.1. Положення про БФ АМПУ (ЄДРПОУ - 38727770, юридична адреса: ДП АМПУ: 01135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 14; фактичне місцезнаходження Філії: 71112, Запорізька область, місто Бердянськ, вулиця Горького, будинок 6), який не має статусу юридичної особи та здійснює від імені Підприємства частину господарської діяльності.
Згідно з п. 2.1. Положення, Філія створена з метою забезпечення функціонування морського порту Бердянськ, організації та забезпечення безпеки мореплавства, утримання та ефективного використання державного майна, закріпленого за Філією та отримання прибутку.
Пунктом 4.3. Положення передбачено, що майно, яким наділяється Філія, а також майно, отримане у результаті господарської діяльності Філії, є державною власністю.
З огляду на вищевикладене, Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду констатувала, що діями ОСОБА_7 було завдано шкоди державним інтересам у розмірі 2 490 000 грн, що більше ніж у 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до приписів п. 4 примітки до ст. 364 КК є тяжкими наслідками.
Відносно тверджень захисту про відсутність корисливої мети у ОСОБА_7 , то суд їх визнав необґрунтованими зазначивши, що корислива мета його дій полягала в збагаченні третіх осіб за відсутності на те будь-яких підстав.
При цьому Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду вказала, що ОСОБА_7 не представив суду жодної альтернативної версії, яка б пояснювала розумну ділову мету та справжні цілі поставки Першого крану, який не відповідав умовам договору (2008 року випуску, а не 2018 року), що свідчить про наявність у діях ОСОБА_7 прямого умислу, з метою заволодіння майном державного підприємства.
Таким чином, обвинувачений повною мірою усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання. Отже, злочин був вчинений з прямим умислом, а враховуючи, що він був вчинений з метою протиправного збагачення, обвинувачений діяв з корисливим мотивом, який полягав у намірі збагатитись за рахунок коштів державного підприємства.
Враховуючи наведене, на підставі аналізу сукупності наданих сторонами кримінального провадження доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_7 прямого умислу, корисливого мотиву та мети на вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою в групі осіб.
Колегія суддів погоджується з висновками Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду та вважає, що вирок суду є належно вмотивованим й обґрунтованим, у ньому наведено мотиви, з яких виходив суд, та положення закону, якими він керувався, постановляючи рішення.
Що стосується доводів сторони захисту про недотримання апеляційним судом вимог ч. 3 ст. 404 КПК, то слід зазначити наступне.
Так, згідно з ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
За змістом цієї норми процесуального закону учасник судового провадження має право не лише формально заявити клопотання про повторне дослідження обставин або доказів, а й повинен зазначити, які конкретно обставини (докази) потрібно дослідити, та обґрунтувати, чому вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями чи взагалі не досліджені.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду за клопотанням сторін обвинувачення та захисту повторно дослідила всі докази, на які вони посилались по суті пред`явленого обвинувачення. Тому доводи сторони захисту про недотримання апеляційним судом вимог ч. 3 ст. 404 КПК є необґрунтованими, порушення засади безпосередності дослідження доказів Судом не встановлено.
Крім цього слід зазначити, що відповідно до правового висновку, викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 3 квітня 2023 року (справа № 537/984/20, провадження № 51-1747кмо22), під час апеляційного розгляду за апеляційною скаргою прокурора, потерпілого чи його представника з вимогою щодо постановлення нового вироку, за наявності доводів про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та/або неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, суд апеляційної інстанції має право повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, безвідносно до того, чи заявлено клопотання про повторне дослідження доказів.
Отже, твердження сторони захисту про те, що суд дослідив певні докази поза межами апеляційної скарги прокурора, є неспроможними.
В супереч твердженням сторони захисту показання допитаних свідків відображені у судовому рішенні в необхідному обсязі. Крім того слід звернути увагу на те, що у судовому рішенні суд не має дослівно відтворювати показання осіб, а має викласти дані, що встановлені при дослідженні та оцінці доказів, і які саме обставини встановлено з цих доказів.
З матеріалів справи також убачається, що предметом перевірки Вищого антикорупційного суду були твердження сторони захисту про порушення прокурором порядку досудового розслідування щодо кримінальних проступків, в частині підозри й подальшого обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КПК. 
Зокрема, захист вважав, що оскільки Закон від 22 листопада 2018 року 
№ 2617-VIII, який запроваджував поняття кримінального проступку, набув чинності 1 липня 2020 року, а тому прокурор мав повторно повідомити про підозру, і щодо підозри за ч. 1 ст. 366 КПК - передати провадження до суду в межах строків, визначених для кримінальних проступків. 
Відхиляючи вказаний довід, суд зазначив наступне. Так, згідно з цим Законом, у кримінальних провадженнях за сукупністю злочинів, один або декілька з яких визначені як кримінальні проступки, в яких до набрання чинності цим Законом особам повідомлено про підозру, але не прийнято процесуальне рішення, передбачене ч. 2 ст. 283 КПК, слідчий за погодженням із прокурором виділяє в окреме провадження матеріали щодо кримінального проступку, якщо це можливо без шкоди для подальшого досудового розслідування та судового розгляду, та здійснює дізнання в порядку, встановленому главою 25 КПК. 
При цьому, у разі виділення матеріалів щодо кримінального проступку в окреме провадження слідчим протягом 72 годин повідомляється особі про підозру у вчиненні кримінального проступку. У цих випадках строки дізнання обчислюються відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК з моменту повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку. Кримінальне провадження щодо злочину продовжує здійснюватися в порядку, визначеному КПК. 
Водночас, оскільки в обвинувальному акті вказано, що службове підроблення вчинено обвинуваченими в ході зловживання службовим становищем, з цього випливає, що виділення в окреме провадження матеріалів щодо кримінального проступку не було можливо без шкоди для подальшого досудового розслідування та судового розгляду. 
Отже, суд наголосив на тому, що кримінальне провадження за сукупністю кримінального проступку та злочину надалі здійснювалося з додержанням встановленого порядку, що відповідає правовій позиції Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, викладеній в ухвалі від 19 квітня 2021 року в справі №760/9748/17.
Так само, перевіривши матеріали кримінального провадження колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону під час повідомлення ОСОБА_7 про зміну раніше повідомленої підозри, які були б підставами для скасування судового рішення. 
Крім того, слід зазначити, що у разі наявності питань щодо виконання вироку стосовно ОСОБА_7 (про що зазначає сторона захисту в касаційній скарзі), то вони можуть бути вирішені в порядку, передбаченому статтями 537, 539 КПК.
Посилання сторони захисту про наявність обставин, які б свідчили про необ`єктивність та упередженість суду апеляційної інстанції, не знайшли свого підтвердження, оскільки в матеріалах провадження такі відомості відсутні.
Також колегія суддів не знаходить підстав для задоволення клопотання ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, та звертає увагу на те, що вказане питання вже було предметом розгляду Вищого антикорупційного суду, який ухвалою від 21 грудня 2020 року відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження у зв`язку із тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК. З викладеними в ухвалі суду мотивами відмови в задоволенні клопотання сторони захисту погоджується й колегія суддів Верховного Суду. 
Що стосується призначеного засудженому покарання, то слід зазначити наступне.
Так, статтями 50, 65 КК визначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують. 
Санкція ч. 2 ст. 364 КК передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років, зі штрафом від 500 до 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Санкція ч. 1 ст. 366 КК (редакція на час вчинення злочину) передбачає покарання у виді штрафу до 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до 3 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років.
В ході призначення ОСОБА_7 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного (зокрема, враховано вік обвинуваченого, позитивні характеристики з місця роботи, відсутність непогашених судимостей, не перебування на обліках у лікарів нарколога та психіатра, наявність на утриманні неповнолітньої дитини), відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставини, яка його обтяжує (злочин, передбачений ч. 2 ст. 364 КК вчинений групою осіб за попередньою змовою). 
Урахувавши всю сукупність наведених обставин, даних про особу винного, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання на рівні, ближчому до мінімальної межі, а саме: за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими або адміністративно-господарськими функціями, строком на 3 роки, зі штрафом в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн; за ч. 1 ст. 366 КК у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими або адміністративно-господарськими функціями, строком на 1 рік. 
При цьому відповідно до положень ч. 5 ст. 74 КК суд звільнив ОСОБА_7 та від покарання призначеного за ч. 1 ст. 366 КК на підставі ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку з закінченням строків давності. 
Верховний Суд вважає, що покарання ОСОБА_7 призначено з дотриманням вимог статей 50, 65 КК, воно є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. 
Інші доводи, викладені в касаційній скарзі, та матеріали розглядуваної справи не містять вказівки на допущення порушень норм матеріального чи процесуального законів, які б ставили під сумнів обґрунтованість прийнятого судового рішення судом апеляційної інстанції. 
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, судове рішення слід залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Вирок Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 19 травня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3