24.07.2026 Провадження по справі № 2/940/489/26 
Справа № 940/564/26

РІШЕННЯ
Іменем України

24 липня 2026 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Косович Т.П.
при секретарі Козуб І.С.
з участю адвокатів Порхун О.П., Завальнюка В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

01.04.2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти, посилаючись на те, що з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач, як батько, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до повноліття дитини.
27.04.2026 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Завальнюком В.В. було надано відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги визнає частково та просить суд стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, посилаючись на те, що останній не має постійного місця роботи та стабільного доходу, перебуває на обліку у лікаря-психіатра з психічним розладом, проходив стаціонарне лікування з діагнозом тяжкий депресивний епізод з психотичними симптомами та продовжує амбулаторне лікування, в зв`язку з чим несе постійні витрати на лікування, що є важливими обставинами, які мають бути враховані при визначення розміру аліментів.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Порхун О.П. позовні вимоги підтримали. 
ОСОБА_1 суду пояснила, що в період коли вони з відповідачем проживали разом, останній зовсім мало виділяв коштів на утримання дитини, всі витрати несла вона сама, за останні шість місяців коли вони не проживають разом, ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання дитини взагалі не надавав, а її заробітної плати для повного утримання дитини не вистачає.
ОСОБА_5 суду пояснила, що той факт, що батько має деякі захворювання, не знімає з нього обов`язку утримувати свою дитину, ОСОБА_2 усвідомлює значення своїх дій, може керувати ними та може працювати, так як недієздатним він не визнаний, висновку лікаря щодо його непрацездатності немає. 
Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Завальнюк В.В. позовні вимоги визнали частково, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.
ОСОБА_2 суду пояснив, що в нього з сином дружні відносини, він з ним зустрічається та запитує, що потрібно, на що син відповідає, що йому нічого не потрібно. Якщо буде потрібно, то він допоможе синові усім чим зможе. Він давав йому кишенькові гроші та 2000 гривень дав на скутер. За останні шість місяців не давав нічого. На даний час його дохід нестабільний, тому він просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. 
ОСОБА_6 суду пояснив, що на даний час середня заробітна плата по району становить понад 25000 гривень, а отже стягнення з відповідача аліментів в розмір 1/4 частини буде для останнього надмірним тягарем, він не зможе сплачувати такі кошти, в результаті чого виникне заборгованість зі сплати аліментів і це вплине на психоемоційний стан відповідача. Один прожитковий мінімум на дитину відповідного віку щомісячно ОСОБА_2 сплачувати погоджується. 
Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. 
Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
За правилами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В судовому засіданні встановлено, що в позивача і відповідача є спільна неповнолітня дитина – син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13.12.2013 року та не заперечується сторонами, з огляду на що позивачка бажає отримувати від відповідача аліменти на утримання сина в передбаченому законом порядку на підставі рішення суду. 
Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню, оскільки в суді знайшов підтвердження той факт, щоОСОБА_2 є батьком неповнолітньої дитини, а тому зобов`язаний приймати участь у її вихованні та утриманні, тож суд у відповідності зі ст.ст. 181-183 Сімейного кодексу України стягує з нього аліменти.
При цьому способом виконання батьком обов`язку утримувати дитину суд визначає сплату аліментів у частці від доходу, оскільки неповнолітнійОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачкою, яка у відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України виявила бажання про стягнення аліментів з батька дитини у частці від його доходу.
Разом з цим, заявлений позивачкою розмір аліментів суд вважає обґрунтованим, оскільки менший їх розмір, враховуючи на даний час вартість життя в Україні, що включає в себе, зокрема, оплату послуг проживання (житлово-комунальних послуг), вартість продуктів харчування, лікування, навчання, вартість одягу, засобів гігієни та ін., не забезпечить достатній рівень життя та гармонійного розвитку дитини.
Доводи сторони відповідача про те, що ОСОБА_2 не має постійного місця роботи та стабільного доходу суд відхиляє, оскільки останній є працездатним та може влаштуватися на постійну роботу та отримувати регулярну заробітну плату та/або інший дохід, недієздатним він не визнаний, висновку лікаря щодо його непрацездатності суду не надано. 
У власних витратах, зокрема у витратах на лікування, суд відповідача не обмежує, оскільки розмір аліментів на утримання дитини становить лише 1/4 частина від його доходу, інші ж 3/4 частини залишаються у власності відповідача, так як перебування на його утриманні інших осіб, зокрема інших дітей чи непрацездатних осіб, суду доведено не було. 
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позову позивачка на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору.
На час ухвалення судового рішення суду не було надано доказів про звільнення відповідача від сплати судового збору, тож суд з урахування задоволення позову, стягує з нього передбачений законом розмір судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, який згідно ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» складає 1331,20 гривень. 
Керуючись ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд

ухвалив: 

Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без ідентифікаційного номеру, зареєстрованого вАДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини –сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з усіх видів доходу відповідача в розмірі 1/4 частини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01.04.2026 року до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без ідентифікаційного номеру, зареєстрованого вАДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок на рахунок UA908999980313111256000026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача за ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення : 27.07.2026 року.

Суддя: Т.П.Косович