РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
16 вересня 2026 р.
Справа № 120/12185/26

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сінгаєвської О.М. про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні за №81470372 від 30.07.2026 року в сумі 5100,00 грн.
Ухвалою від 12.08.2026 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) з урахуванням особливостей, визначених ст. 287 КАС України. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Крім того, цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 .
У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначив, що рішення суду у справі №120/1527/26 боржником не виконано в повному обсязі, оскільки розмір щомісячної пенсії після набрання рішенням суду законної сили залишається незмінним. 
Представник відповідача у поданому відзиві наголошує на тому, що пенсійний орган неправомірно здійснює виплату пенсії встановленої рішенням суду у справі №120/1527/26 з урахуванням постанови КМУ від 05.02.2026 року №127 "Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2026 рік", оскільки зазначена постанова регулює виключно порядок виплати нарахованої ретроспективної заборгованості і не поширюється на поточні щомісячні платежі, а тому в боржника відсутні правові підстави не виплачувати стягувачу щомісячну пенсію в повному обсязі після набрання рішенням суду законної сили. Судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню, а особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов.
Третя особа своїм правом на надання пояснень не скористалась, хоча копію ухвали про відкриття провадження отримала 20.08.2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення.
Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.04.2026 року у справі №120/1527/26 адміністративний позов задоволено та, окрім іншого зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2026 без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 №1778 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану", без обмеження її максимальним розміром, та з урахуванням раніше проведених виплат.
За заявою стягувача у вищезазначеній справі 30.06.2026 року Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.
На підставі виконавчого листа №120/1527/26 від 30.06.2026 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №81470372.
У відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження пенсійним органом повідомлено державного виконавця листом від 24.07.2026 №0200-1002-8/79176, що виплата коштів на виконання рішення суду здійснюється в межах виділених асигнувань, передбачених Постановою КМУ від 05.02.2026 року №127 "Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2026 рік".
02.07.2026 року державним виконавцем направлено вимогу щодо виконання рішення суду в повному обсязі.
У зв`язку із тим, що пенсійним органом не надано доказів виконання рішення суду 30.07.2026 року державним виконавцем винесено постанову ВП №81470372 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.
Не погоджуючись із прийнятою постановою позивач звернувся до суду із даним позовом.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).
Відповідно до статті 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Згідно з частиною 1 статті18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення
Положеннями пунктів 1, 16, 22 частини третьої статті 18 Закону № 1404 передбачено, що державний виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини 4 статті 18 Закону № 1404-VIII вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII).
В силу приписів частини 1 статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
Частиною другою статті 63 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Положеннями частини третьої статті 63 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Відповідно до частини 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлене на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Водночас обов`язковою умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин.
Отже, приймаючи рішення про накладення на боржника штрафу, відповідно до ч. 1 статті 75 Закону №1404-VIII, державний виконавець зобов`язаний з`ясувати чи вжито боржником дії щодо виконання рішення суду та чи існують поважні причини, які унеможливлюють його виконання.
Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Таким чином, зміст правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин свідчить про те, що лише невиконання боржником рішення суду без поважних на те причин тягне за собою наслідки, встановлені приписами Закону України "Про виконавче провадження".
Тобто, на час прийняття рішення про накладення штрафу державний виконавець має встановити факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Відтак, підставою для прийняття рішення про накладення штрафу, передбаченого частиною 1 статті 75 Закону №1404-VII, є встановлення факту невиконання рішення, за яким боржник зобов`язаний вчинити певні дії. Таке невиконання повинно існувати на день винесення постанови про накладення штрафу, а причиною невиконання - обставини, які не залежать від боржника.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.04.2026 року у справі №120/1527/26 адміністративний позов задоволено та, окрім іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2026 без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 №1778 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану", без обмеження її максимальним розміром, та з урахуванням раніше проведених виплат.
30.06.2026 року Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №120/1527/26.
На підставі вказаного виконавчого документу, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сінгаєвською О.М. від 10.07.2026 року відкрито виконавче провадження ВП №81470372 щодо виконання судового рішення. Серед іншого, у даній постанові зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, надати обґрунтовану відповідь та документальне підтвердження щодо виконання рішення суду.
Листом від 24.07.2026 року №0200-1002-8/79176 пенсійний орган повідомив державного виконавця, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду №120/1527/26 проведено розрахунок пенсії ОСОБА_1 , який станом на 01.01.2026 року становить 61682,00 грн, виплаті підлягає 57672,47 грн та донараховано кошти у сумі 159879,96 грн за період з 01.01.2026 року по 30.06.2026 року.
При цьому відповідно до наданого пенсійним органом розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою ОСОБА_1 за період з січня 2026 року по червень 2026 року, вбачається, що на виконання рішення суду у справі № 120/1527/26 пенсійний орган здійснює виплату пенсії боржнику у розмірі 31025,81 грн.
Отже, здійснивши формальний перерахунок пенсії, позивач не забезпечив виплату ОСОБА_1 пенсії у визначеному розмірі за результатами такого перерахунку.
Відтак, наведені обставини не можуть свідчити про фактичне і повне виконання позивачем рішення суду станом на день прийняття постанови про накладення штрафу. Інших поважних причин, які б перешкоджали виконати судове рішення, у позові не наведено.
Таким чином, нарахування позивачу пенсії на виконання рішення суду у справі №120/1527/26 у сумі 57672,47 грн, однак здійснення виплати пенсії у розмірі 31025,81 грн, не є виконанням рішення суду. Відтак спірна постанова про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн від 30.07.2026 року прийнята в межах виконавчого провадження ВП №81470372 є правомірною, а тому не підлягає скасуванню.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:
В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.
За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вул. Келецька 105, кв.160 м. Вінниця 21030
Відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницьке міжрегіональне управління міністерства юстиції України (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 45798761)
Третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
Повний текст рішення складено 16.09.2026.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна