Номер провадження: 22-ц/813/2967/26 
Справа № 521/11516/24
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2026 року          м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал»
на додаткове рішення Хаджибейського районного суду міста Одеси від 24 жовтня 2025 року
за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст вимог

07.04.2025 року ОСОБА_1 в порядку ст. 270 ЦПК України звернулась із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила розподілити судові витрати, стягнувши на її користь судові витрати на правничу допомогу в розмірі 13 550 грн та за направлення поштової кореспонденції відповідачу в розмірі 50 грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Додатковим Рішенням Хаджибейського районного суду міста Одеси від 24 жовтня 2025 року стягнути з ТОВ «Інфокс» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» (ЄДРПОУ 14289688) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ):
- витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.;
- витрати за направлення кореспонденції відповідачу в розмірі 49,99 грн.

При ухваленні Додаткового рішення про часткове задоволення вимог, суд першої врахував складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, та прийшов до висновку про можливість присудження на користь позивача 8000 грн. правничої допомоги та 49.99 грн. витрат за направлення кореспонденції відповідачу. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просять оскаржуване додаткове рішення скасувати.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга вмотивована тим, що сума витрат на професійну правову допомогу неспівмірна з реальним обсягом такої допомоги у суді першої інстанції, часом витраченим на надання таких послуг (незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду у суді та тривалість судових засідань), критерію реальності таких витрат. Також, на думку скаржників, виготовлення позовної заяви, клопотань, заяви про забезпечення позову, заяв про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції не вимагало значного обсягу технічних робіт.
Також звертається увага суду, на те, що згідно із наявною в матеріалах справи копіює паспорту адвокат Гришко С.О. є чоловіком ОСОБА_1 , і відомості щодо фактичного не проживання ОСОБА_2 за адресою ОСОБА_1 АДРЕСА_1 стосовно, якої слухалася справа №521/11516/24 у відповідача відсутні. Крім того, адвокат Гришко С.О. представляв інтереси зареєстрованих за адресою АДРЕСА_1 дружини та сина, і взагалі з наявних в матеріалах справи документах не вбачається реальної оплати гонорару адвоката Гришко С.О. членами його сім`ї.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Користуючись правом наданим ст. 360 ЦПК України, представник ОСОБА_1 адвокат Гришко С.О. подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити додаткове рішення Хаджибейського районного суду Одеської області від 15.04.2025 року по справі № 521/11516/24 без змін.
У відзиві зауважується, що апеляційна скарга не містить підстав для скасування законного та обґрунтованого додаткового рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2025 року, а вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу та кореспонденцію були повністю підтверджені належними та допустимими доказами, яким суд надав належну процесуальну оцінку, діючи в межах повноважень, передбачених ЦПК України та враховуючи позицію Верховного Суду. Основні аргументи скаржника («неспівмірність», «нереальність оплати», «порушення сімейного законодавства») є безпідставними та спрямовані на невиконання законного зобов`язання щодо відшкодування судових витрат.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

У судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» Солоненко Н.С. підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, просила оскаржуване додаткове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про стягнення судових витрат.
Від представника ОСОБА_1 адвоката Гришко С.О. надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили оскаржуване додаткове рішення залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

02.04.2025 судом ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, а саме ТОВ «Інфокс» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» зобов`язано здійснити перерахунок заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1 починаючи з 21.03.2022 по 08.01.2025 з урахуванням здійснених платежів з розрахунку на двох проживаючих осіб, якими є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .
07.04.2025 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила розподілити судові витрати, стягнувши на її користь судові витрати на правничу допомогу в розмірі 13 550 грн. та за направлення поштової кореспонденції відповідачу в розмірі 50 грн.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надані:
- про надання правничої допомоги від 26.02.2024;
- додаткова угода № 2 до договору про правничої допомоги від 26.02.2024;
- акт прийняття-передачі наданих послуг від 6.04.2025 на загальну суму 13 500 грн.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

У ЦПК України (Цивільному процесуальному кодексі) питання розподілу судових витрат між сторонами врегульовано статтею 141 ЦПК України.
Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.
Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.
Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Встановивши, що надані представником позивача докази понесення витрат на правову допомогу є належними, допустимими та достатніми, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення цих витрат з відповідача.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Також статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Постановою від 08 квітня 2020 року у справі № 306/1198/17 Верховний Суд виснував, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, міститься висновок про те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статі 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Як вбачається з матеріалів справи, встановивши, що надані представником позивача докази понесення витрат на правову допомогу є належними, допустимими та достатніми, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення цих витрат з відповідача.
Посилання скаржника про те, що стороною позивача не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження сплати послуг, а саме витрат на правничу допомогу, колегія суддів відхиляє, оскільки розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті, крім того в Акті приймання-передачі виконаної роботи № 1 від 20.09.2024 року сторони погодили, що оплата здійснюється Клієнтом не пізніше 15 календарних днів від дня набрання остаточним рішенням у справі законної сили в готівковій, або безготівковій формі.
Аналогічні висновки наведено також в у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 де міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Інші доводи які визначені у апеляційній скарзі для відмови у задоволенні заяви в повному обсязі, є такими, що не заслуговують на увагу, крім того вони не містять доказів спростування заявленої позивачем суми.
Проте, враховуючи контекст цієї справи та те, враховуючи розрахунок гонорару, колегія суддів приходить до висновку, що стягнута судом сума витрат на професійну допомогу підлягає зменшенню з 8000 грн до 5000 грн.
На думку колегії суддів саме в такому розмірі витрати відповідають критерію обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, розумності їхнього розміру (встановлення їхньої дійсності та необхідності), виходячи з конкретних обставин справи. 

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні, а саме в частині зменшення витрат на професійну правничу допомогу з 8000 грн до 5000 грн.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» - задовольнити частково.

Додаткове рішення Хаджибейського районного суду міста Одеси від 24 жовтня 2025 року змінити, зменшити розмір стягнутої судом суми витрат на професійну правничу допомогу з 8000 грн до 5000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький