07.07.2026 
ЄУН 389/1201/26
провадження № 2/389/634/26

Р І Ш Е Н Н Я
заочне
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року Знам`янський міськрайонний суд 
Кіровоградської області
у складі : головуючого судді - Українського В.В.
за участю секретаря судового засідання - Гой І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Знам`янка Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.
Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 27.11.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5139665 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. За цим договором позикодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, встановлені договором. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти. Однак ОСОБА_1 не виконувала взяті на себе зобов`язання, не здійснила повернення суми наданого їй кредиту і процентів, нарахованих за строк користування кредитом, у повному обсязі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 29.09.2025 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу №01.02-38/25, відповідно до умов якого до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним вище договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 50010,88 грн, з яких: 13040,48 грн – сума заборгованості за тілом кредиту; 29470,40 грн – сума заборгованості за відсотками, 7500,00 грн – пеня, штраф.
Також, 21.12.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №1969957 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. За цим договором позикодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, встановлені договором. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти. Однак ОСОБА_1 не виконувала взяті на себе зобов`язання, не здійснила повернення суми наданого їй кредиту і процентів, нарахованих за строк користування кредитом, у повному обсязі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 26.08.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу №01.02-34/25, відповідно до умов якого до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним вище договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 51299,98 грн, з яких: 14999,98 грн – сума заборгованості за тілом кредиту; 28800,00 грн – сума заборгованості за відсотками, 7500,00 грн – пеня, штраф.
Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договорами позики, а також судові витрати по справі. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики та судові витрати, розглядати справу без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. 
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, поважних причин своєї неявки суду не повідомила і від неї не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, в зв`язку з чим розгляд цивільної справи проводився заочно.
Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін
Суд, оголосивши заяву представника позивача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, встановив наступне.
Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних бо оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Із змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. 
Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
За змістом ч.1 та ч.2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно з ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. При цьому, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що 27.11.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5139665, відповідно до умов якого: остання отримала позику в сумі 15000,00 грн зі строком користування на 360 днів; денна процентна ставка стандартна становить 1,0% в день та застосовується в межах строку кредитування. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 . Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти, та сплатити щоденні проценти у визначений строк, однак не сплатив. Перерахунок відповідачеві коштів у сумі 15000 гривень 21.12.2024 підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 27.08.2025 №1-2708.
29.09.2025 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу №01.02-38/25, відповідно до умов якого до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним вище договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 50010,88 грн, з яких: 13040,48 грн – сума заборгованості за тілом кредиту; 29470,40 грн – сума заборгованості за відсотками, 7500,00 грн – пеня, штраф.
Крім того, 21.12.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 1969957, відповідно до умов якого: остання отримала позику в сумі 15000,00 грн зі строком користування на 360 днів; денна процентна ставка стандартна становить 1,0% в день та застосовується в межах строку кредитування. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 . Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти, та сплатити щоденні проценти у визначений строк, однак не сплатив. Перерахунок відповідачеві коштів у сумі 15000 гривень 27.11.2024 підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 30.09.2025 №1-3009.
26.08.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу №01.02-34/25, відповідно до умов якого до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним вище договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 51299,98 грн, з яких: 14999,98 грн – сума заборгованості за тілом кредиту; 28800,00 грн – сума заборгованості за відсотками, 7500,00 грн – пеня, штраф.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У постанові Верховного суду України від 17.01.2020, справа №916/2286/16, предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги).
Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість, чим порушені майнові права позивача, право вимоги до якого перейшло відповідно до договору факторингу, тому суд вважає позовні вимоги щодо стягнення тіла кредиту та відсотків за його користування обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
В частині вимог щодо стягнення пені за кожним договором у сумі 7500 гривень, необхідно зазначити наступне.
24.02.2022 Законом України «Про правовий режим воєнного стану в Україні» введено режим воєнного стану. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №910/10901/23, який, відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, застосовується судом під час ухвалення судового рішення у подібній справі.
Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23 (провадження № 61-8279св23), дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір.
Таким чином, нарахуванняпені за кредитними договорами є незаконним та підлягає списанню кредитодавцем.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з подачею даного позову, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст. 223, 259, 263-265, 268, 280-288, 353 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за договором №5139665 про надання споживчого кредиту від 21.12.2024 в сумі 43799,98 гривень (з яких 14998,98 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 28800,00 грн – заборгованість за відсотками).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за договором №1969957 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.11.2024 в сумі 42510,88 гривень (з яких 13040,48 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 29470,40 грн – заборгованість за відсотками).
У задоволенні вимоги про стягнення пені за кожним договором у сумі 7500 гривень відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС»  судовий збір у розмірі 2268,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37616221, юридична адреса: бульвар Вацлава Гавела,6, м.Київ.
Відповідач – ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Український В.В.