ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/1357/25

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Головко О.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпровської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року (суддя Сластьон А.О.) в адміністративній справі позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім ТРУБІЗОЛКОМПЛЕКТ» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,- 
ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім ТРУБІЗОЛКОМПЛЕКТ» звернулося до суду із адміністративним позовом до Дніпровської митниці, у якому, з урахуванням уточненого позову, позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110050/2024/000179/1 від 04.12.2024;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110050/2024/000348;
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110050/2024/000180/1 від 04.12.2024;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110050/2024/000349.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.03.2024 між позивачем (покупець) та ЗАТ «Baku Steel Company» (Азербайджанська Республіка, продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №BSC-TRB-1 продажу товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікації (Додатку), яка є невід`ємною частиною даного контракту. В подальшому, компанією продавцем, відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту, специфікації №4 від 06.11.2024 та інвойсів №TD-09, №TD-10 від 14.11.2024 здійснено поставку товару – труба сталева д.114х5мм, ГОСТ8732-78, ст20 у кількості 4,942т, вартість за тону товару 930 доларів США та загальною вартістю 4596,06 доларів США; труба сталева д.114х6мм, ГОСТ8732-78, ст20 у кількості 17,326т, вартість за тону товару 930 доларів США та загальною вартістю 16113,18 доларів США (інвойс №TD-09 від 14.11.2024); труба сталева д.114х6мм, ГОСТ8732-78, ст20, 09G2C у кількості 11.518т, вартість за тону товару 930 доларів США та загальною вартістю 10711,74 доларів США; труба сталева д.114х6мм, ГОСТ8732-78, ст20, 09G2C (K50) у кількості 7.666т, вартість за тону товару 930 доларів США та загальною вартістю 7129,38 доларів США; труба сталева д.114х5мм, ГОСТ8732-78, ст20 у кількості 2,016т , вартість за тону товару 930 доларів США та загальною вартістю 1874,88 доларів США. (інвойс №TD-09 від 14.11.2024). З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів їх було задекларовано товариством до відділу митного оформлення митного поста Дніпровської митниці за ЕМД №24UA110050005093U4 від 02.12.2024 та №24UA110050005139U9 від 04.12.2024, у яких митна вартість задекларованого товару була визначена за основним методом визначення митної вартості – за ціною договору, та до цих ЕМД декларантом надано усі документи на підтвердження складових частин заявленої ним митної вартості. Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, митницею підприємству було направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів. Позивачем надано наявні додаткові документи. За результатами наданих позивачем документів відповідачем прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які позивач вважає необґрунтованими та безпідставними. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110050/2024/000179/1 від 04.12.2024; картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110050/2024/000348; рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110050/2024/000180/1 від 04.12.2024; картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110050/2024/000349. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржником зазначено, що рішення про коригування митної вартості товарів та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству, а відтак, висновки суду першої інстанції є помилковими. Зазначає, що митниця при прийнятті оскаржуваних рішення та картки відмови діяла обґрунтовано, неупереджено, добросовісно з дотриманням вимог чинного законодавства.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» зареєстровано як юридична особа 13.10.2010, ЄДРПОУ 37180015.
Відповідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач здійснює наступні види економічної діяльності за КВЕД: 25.61 Оброблення металів та нанесення покриття на метали; 46.63 Оптова торгівля машинами й устаткуванням для добувної промисловості та будівництва; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього; 46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 25.62 Механічне оброблення металевих виробів; 71.20 Технічні випробування та дослідження.
14.03.2024 між позивачем у справі (покупець) та ЗАТ «Baku Steel Company» (Азербайджанська Республіка, продавець) укладено контракт №BSC-TRB-1 (далі - Контракт), умовами якого передбачено, що продавець зобов`язується продати, а покупець зобов`язується прийняти та сплатити за трубну продукцію, іменовану надалі Товар, у строки, кількості та найменуванні, які зазначені у додатках до цього контракту.
Пунктом 2.1. Контракту визначено, що ціна визначена у доларах США та зазначена у Додатках.
Умови поставку товару FCA SUMQAITІнкотермс, 2020 (п. 5 Специфікації №4 від 06.11.2024).
Також до вищезазначеного контракту сторонами укладено Специфікацію №4 від 06.11.2024, яка є невід`ємною частиною контракту, якою було узгоджено найменування товару, його загальну кількість та вартість, умови поставки, так поставці підлягав наступний товар:
труба сталева д.114х5мм, ГОСТ8732-78, ст20 у кількості 7,03т, вартість за тону товару 930 доларів США та загальною вартістю 6537,90 доларів США;
труба сталева д.114х6мм, ГОСТ8732-78, ст20 у кількості 17,5т, вартість за тону товару 930 доларів США та загальною вартістю 16275,00 доларів США;
труба сталева д.114х6мм, ГОСТ8732-78, ст20, 09G2C (K50) у кількості 7т вартість за тону товару 930 доларів США та загальною вартістю 6510,00 доларів США;
труба сталева д.114х6мм, ГОСТ8732-78, ст20, 09G2C у кількості 12,678т вартість за тону товару 930 доларів США та загальною вартістю 11790,54 доларів США.
Відповідно до п. 2 Специфікації №4 від 06.11.2024 загальна вартість продукції становить 41 113,44 доларів США, а п. 4 цієї Специфікації передбачено, що оплата здійснюється наступним чином: покупець здійснює передоплату в розмірі 50% протягом 5 (п`яти) банківських днів після виставлення рахунку, решта 50% передоплати сплачується по готовності труб до відвантаження (п. 4 Специфікації №4 від 06.11.2024).
Продавцем виставлено проформу-інвойс №TR-04 від 06.11.2024 на суму 41113,44 доларів США за весь обсяг товару, погоджений сторонами у Специфікації №4 від 06.11.2024, а 07.11.2024 ТОВ «ТД «Трубоізолкомплект» на виконання умов оплати за Контрактом сплачено 20556,72 доларів США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №7 та 13.11.2024 сплачено 20556,72 доларів США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №8, сторонами погоджено толеранс товару +/- 5%.
З урахуванням ваги готової продукції, покупець виставив нові рахунки (інвойси):
- ІНВОЙС №TD-09 від 14.11.2024 на суму 20709,24 доларів США на товар:
труба сталева д.114х5мм, ГОСТ8732-78, ст20 у кількості 4,942т, вартість за тону товару 930 доларів США та загальною вартістю 4596,06 доларів США;
труба сталева д.114х6мм, ГОСТ8732-78, ст20 у кількості 17,326т, вартість за тону товару 930 доларів США та загальною вартістю 16113,18 доларів США.
- ІНВОЙС № TD -10 від 14.11.2024 на суму 19716,00 доларів США:
труба сталева д.114х6мм, ГОСТ8732-78, ст20, 09G2C у кількості 11.518т, вартість за тону товару 930 доларів США та загальною вартістю 10711,74 доларів США;
труба сталева д.114х6мм, ГОСТ8732-78, ст20, 09G2C (K50) у кількості 7.666т, вартість за тону товару 930 доларів США та загальною вартістю 7129,38 доларів США;
труба сталева д.114х5мм, ГОСТ8732-78, ст20 у кількості 2,016т , вартість за тону товару 930 доларів США та загальною вартістю 1874,88 доларів США.
Згідно п. 4.5. Контракту продавець надсилає разом із товаром наступні документи: залізничну накладну, CMR, рахунок-фактуру, сертифікат якості від заводу-виробника, сертифікат походження товару (за формою -СТ1).
Вищезазначений товар поставлено автотранспортом двома вантажівками, на підставі договору про надання послуг транспортного експедирування перевезення вантажу автомобільним транспортом №18/03/24-ТЕ від 18.03.2024, який укладено між позивачем та ТОВ «ТК ТРАНСЛОГІСТИК» і на підставі Договору №5881/3ТД від 12.11.2024 про надання послуг перевезення вантажу автомобільним транспортом, укладеного між позивачем та ТОВ «ФОРТУНА ПЛЮС», і вартість перевезення становить:
- відповідно до рахунку ТОВ «ТК ТРАНСЛОГІСТИК» №786 від 28.11.2024, маршрут м. Сумгаїт (Азербайджан)-м/п Сірет-Порубне-смт. Меліоративне - 176000,00 грн.;
- відповідно до рахунку ТОВ «ФОРТУНА ПЛЮС» №467 від 20.11.2024, маршрут м. Сумгаїт (Азербайджан)- Орлівка –смт. Меліоративне - 180000,00 грн.
Відповідно до пункту 3.1 Договору №18/03/24-ТЕ від 18.03.2024 про надання послуг транспортного експедирування перевезення вантажу автомобільним транспортом, транспортні, посередницькі, експедиторській та інші організації, послуги які необхідні для переміщення вантажу, маршрут, визначається Експедитором самостійно, але з урахуванням вимог і конструкцій замовника.
12.11.2024 для забезпечення виконання Договору №18/03/24-ТЕ від 18.03.2024 між ТОВ «ТК ТРАНСЛОГІСТИК» та ТОВ «МТ ЛОГІСТИКС» укладено Договір перевезення №О-000000677.
Для забезпечення виконання Договору перевезення №О-000000677 від 12.11.2024 між ТОВ «МТ ЛОГІСТИКС» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №523 - МТ про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом від 13.11.2024.
Відповідно до пункту 3.1 Договору №5881/3ТД від 12.11.2024 про надання послуг перевезення вантажу автомобільним транспортом перевезення вантажу автомобільним транспортом, транспортні, посередницькі, експедиторській та інші організації, послуги які необхідні для переміщення вантажу, маршрут, визначається Експедитором самостійно, але з урахуванням вимог і конструкцій замовника.
Для забезпечення виконання Договору №5881/3ТД від 12.11.2024 про надання послуг перевезення вантажу автомобільним транспортом між ТОВ «ФОРТУНА ПЛЮС» та ТОВ «УКРФЕНІКС» укладено Договір №5815 транспортно-експедиційного обслуговування перевезення вантажів автомобільним транспортом від 27.09.2024.
У грудні 2024 позивач здійснив ввезення на територію України товару:
труба сталева д.114х5мм, ГОСТ8732-78, ст20 у кількості 7,03т , вартість за тону товару 930 доларів США та загальною вартістю 6537,90 доларів США;
труба сталева д.114х6мм, ГОСТ8732-78, ст20 у кількості 17,5т, вартість за тону товару 930 доларів США та загальною вартістю 16275,00 доларів США;
труба сталева д.114х6мм, ГОСТ8732-78, ст20, 09G2C (K50) у кількості 7т вартість за тону товару 930 доларів США та загальною вартістю 6510,00 доларів США;
труба сталева д.114х6мм, ГОСТ8732-78, ст20, 09G2C у кількості 12,678т вартість за тону товару 930 доларів США та загальною вартістю 11790,54 доларів США, митне оформлення якого здійснювалося через Дніпровську митницю.
02.12.2024 та 04.12.2024 з метою митного оформлення вищезазначеного товару позивачем подано до Дніпровської митниці електронні митні декларації:
1) №24UA110050005093U4 від 02.12.2024, в якій задекларував товари, визначивши їх митну вартість (991187,53 грн. або 1,07 дол. США за 1 кг) за основним методом - за ціною договору (інвойсна вартість товару у сумі 20709,24 дол. США (861187,53 грн.) та витрати на транспортування в сумі 130000 грн.) та
2) №24UA110050005139U9 від 04.12.2024, в якій задекларував товар, визначивши їх митну вартість (965672,00 дол. США або 1,09 дол. США за 1 кг) за основним методом - за ціною договору (інвойсна вартість товару у сумі 19716, 00 дол. США (822102,00 грн.) та витрати на транспортування в сумі 143570,00 грн.)
Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом надано митному органу передбачені ст. 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації №24UA110050005093U4, а саме: сертифікат якості №385/2024 від 14.11.2024, пакувальний лист б/н від 14.11.2024, інвойс TR-04 від 06.11.2024, інвойс TD-09 від 14.11.2024, CMR (автотранспортна накладна) №701483 від 16.11.2024, супровідний документ Т1 №500700241101641 від 16.11.2024, платіжна інструкція в іноземній валюті №7 від 07.11.2024, платіжна інструкція в іноземній валюті №8 від 13.11.2024, рахунок - фактура №786 від 28.11.2024 про надання транспортно-експедиційних послуг від ТОВ «ТК ТРАНСЛОГІСТИК», Специфікація №4 від 06.11.2024, Контракт №BSC-TRB-1 від 14.03.2024, Договір про надання послуг транспортного експедирування перевезення вантажу автомобільним транспортом №18/03/24-ТЕ від 18.03.2024, Договір перевезення №О-00000677 від 12.11.2024 між ТОВ «МТ «ЛОГІСТИКС» та ТОВ «ТК «ТРАНСЛОГІСТИК», Договір №523-МТ від 13.11.2024 про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «МТ «ЛОГІСТИКС», Сертифікат про походження товару №AZUA24023220B від 15.11.2024, митна декларація країни відправлення № 01242000121283 від 16.11.2024.
До митної декларації №24UA110050005139U9 від 04.12.2024 додано наступні документи: сертифікат якості №386/2024 від 14.11.2024, пакувальний лист б/н від 14.11.2024, інвойс TR-04 від 06.11.2024, інвойс TD-10 від 14.11.2024, CMR (автотранспортна накладна) №910571 від 18.11.2024, супровідний документ Т1 №500700241101738 від 18.11.2024, платіжна інструкція в іноземній валюті №7 від 07.11.2024, платіжна інструкція в іноземній валюті №8 від 13.11.2024, рахунок-фактура №467 від 20.11.2024 ТОВ «ФОРТУНА ПЛЮС» про надання транспортно – експедиційних послуг, Специфікація №4 від 06.11.2024, Контракт №BSC-TRB-1 від 14.03.2024, Договір перевезення №5815 від 27.09.2024, Договір перевезення 5881/ЗТД від 12.11.2024, Сертифікат про походження товару №AZUA24023552B від 19.11.2024, заявка №Ф26126 від 13.11.2024, митна декларація країни відправлення №01242000121695 від 18.11.2024.
Під час розгляду митним органом документів, наданих позивачем для митного оформлення товару, спрацювала автоматизована система управління ризиками (АСАУР) за показником «митна вартість товару», а також під час розмитнення товару інспектор митної служби дійшов висновку, що подані декларантом документи містять розбіжності та не містять повної інформації про митну вартість та її складові частини.
04.12.2024 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів:
- №UA110050/2024/000179/1 відповідно до якого внаслідок застосування шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість товару №1 в митній декларації №24UA110050005093U4 від 02.12.2024 скориговано з 1,07 доларів США за одиницю до рівня 1,2000 доларів США за одиницю;
- №UA110050/2024/000180/1 відповідно до якого внаслідок застосування шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість товару №1 в митній декларації №24UA110050005139U9 від 04.12.2024 скориговано з 1,09 доларів США за одиницю до рівня 1,2000 доларів США за одиницю;
Так, відповідачем винесено картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110050/2024/000348 та №UA110050/2024/000349.
Вищезазначені рішення відповідача про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є предметом оскарження у цій справі.
Позивач скористався правом щодо надання митному органу додаткових документів та звернувся до митного органу із відповідною заявою, в якій просив скасувати раніше ухвалене відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів №UA110050/2024/000179/1 та №UA110050/2024/000180/1.
До вищезазначеної заяви позивачем за ЕМД 24UA110050005093U4 від 02.12.2024 додатково надано: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів відповідно до договорів №18/03/24-ТЕ від 18.03.2024, №О-00000677 від 12.11.2024 та №523-МТ від 13.11.2024; довідки про сплату за перевезення товару за договором №18/03/24-ТЕ від 18.03.2024; виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення (з перекладом); актуальні каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, комерційну пропозицію від 01.09.2024 довідку про тpaнcпopтні витрати вiд 28.11.2024 №786. 
За ЕМД 24UA110050005139U9 від 04.12.2024 позивачем додатково надано: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів відповідно до договорів №5881/3ТД від 12.11.2024 та №5815; довідки про сплату за перевезення товару за договором №5881/3ТД від 12.11.2024; виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення (з перекладом); актуальні каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.
З наданих суду копій оскаржуваних рішень відповідача вбачається, що обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган, відповідач у справі у графі 33 спірних рішень зазначив, що за результатами опрацювання документів, поданих разом із електронною митною декларацією, ним встановлено, що надані відповідно до вимог статті 53 МК України документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
04.12.2024 у зв`язку із незгодою з рішенням №UA110050/2024/000179/1 від 04.12.2024 в порядку ч.7 ст.55 Митного Кодексу України позивачем подана нова митна декларація №24UA110050005140U1, за якою товар випущений у вільний обіг із збільшенням (доплатою) загальної суми митних платежів на 24139,72 грн. (нарахована сума ПДВ декларантом - 198703,46 грн., нарахована сума мита митним органом - 222843,18 грн.), вказані відомості містяться в гр.47 «Нарахування платежів» та гр. В «Подробиці розрахунків» митної декларації.
Та у зв`язку із незгодою з рішенням №UA110050/2024/000180/1 від 04.12.2024 в порядку частини 7 статті 55 Митного кодексу України позивачем подана нова митна декларація №24UA110050005145U7, за якою товар випущений у вільний обіг із збільшенням (доплатою) загальної суми митних платежів на 19020,95 грн. (нарахована сума мита декларантом – 193134,40 грн., нарахована сума мита митним органом - 212155,35 грн.), вказані відомості містяться в гр.47 «Нарахування платежів» та гр. В «Подробиці розрахунків» митної декларації.
Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 (далі – МК України).
Згідно з частиною першою статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до частини першої статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Згідно з частиною першою статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із частинами 1 – 2 статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1- 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу (ч. 1-2 ст. 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як визначено частиною 5 статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині 3 статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до частини 4 статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 МК України).
Із наведених положень слідує, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч. 3 ст. 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як слідує із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом - за ціною договору (контракту).
Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.
Дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.
При цьому, законом чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.
Наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товару може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація сама аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч. 7 ст. 53 МК України).
Згідно з частиною 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частині 6 статті 54 МК України - декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи, в тому числі додатково надані, містять розбіжності і неточності.
Суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивачем подано разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України (контракт з додатками, рахунок, комерційну пропозицію, прайс-лист, пакувальний лист, документи, що підтверджують вартість послуг з транспортування товару тощо).
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (ч. 4 ст. 58 МК України).
У розумінні частини 5 статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Таким чином, подані декларантом відповідно до частини 2 статті 53 МК України документи є достатніми для підтвердження усіх складових митної вартості за першим (основним) методом. 
Згідно правової позиції Верховного Суду яка викладена у постанові від 05.03.2019 у справі № 815/5791/17 основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.
Поряд з цим, відповідно до норм статей 51-58 МК України самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення.
Отже судом під час розгляду справи встановлено, що під час заявлення товару до митного оформлення за митними деклараціями №24UA110050005093U4 від 02.12.2024 та №24UA110050005139U9 від 04.12.2024 позивач надав всі вичерпні документи, відповідно до вимог ч. 1 - 2 ст. 53 МК України, які містять складові вартості товару, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товару, а тому у спірних правовідносинах сумніви митного органу щодо складових митної вартості товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.
Стосовно посилань митного органу на ненадання позивачем до митного оформлення заявки на перевезення №786 від 28.11.2024 колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Відповідно до статті 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення від 19.05.1956 (Конвенція CMR), статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», статті 6 Закону України «Про транзит вантажів», п. 1 ч. 2 ст. 191 МКУ перевезення вантажів автомобільним транспортом супроводжується міжнародною автомобільною накладною (CMR).
Під час розгляду справи встановлено, що CMR були надані позивачем до митних декларацій №24UA110050005093U4 від 02.12.2024 та №24UA110050005139U9 від 04.12.2024, про що свідчить їх наявність у графі 44 МД (під кодом 0730), та у картках відмови у митному оформленні до всіх МД.
Щодо документів, які підтверджують вартість перевезення, то до таких документів відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 (далі – Правила заповнення ДМВ), можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів.
Судом встановлено, що позивачем до митних декларацій №24UA110050005093U4 від 02.12.2024 та №24UA110050005139U9 від 04.12.2024 надано рахунки на оплату транспортних послуг, які містять всі необхідні відомості для підтвердження транспортних витрат.
З урахуванням наведеного позивачем на підтвердження транспортних витрат по всім зазначеним поставкам було надано транспортні перевізні документи (міжнародні автомобільні накладні CMR) та документи, що підтверджують вартість перевезення (рахунки на оплату), тому для підтвердження вартості перевезення було надано всі документи, подання яких передбачено ч. 2 ст. 53, пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 335 МКУ, Правилами заповнення ДМВ і коригування митної вартості заявленої декларантом з підстав ненадання заявки на перевезення є необґрунтованим.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що положення частини 2 статті 53 Митного кодексу України містять вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, тому право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Але надані позивачем разом з митними деклараціями документи дозволяли визначити митну вартість товару та її складові частини, оскільки документи містять всі необхідні для цього відомості та числові значення та не мають розбіжностей та ознак підробки.
Стосовно зауважень митного органу про ненадання позивачем доказів на підтвердження оплати вартості послуг перевезення, то колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що з огляду на положення частини 2 статті 53, пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 335 МКУ, Правилами заповнення ДМВ такі вимоги суперечать вимогам митного законодавства.
Відносно зауважень митного органу щодо оформлення платіжних доручено та неможливості ідентифікації оплаченого товару за наданими платіжними інструкціями, необхідно зазначити наступне. 
Аналіз норм Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 дає можливість зробити висновок про те, що перевірка правильності заповнення платіжних доручень не належить до повноважень митного органу, а є виключною компетенцією банку, який здійснював відповідне перерахування коштів.
Під час розгляду справи встановлено, що відповідно до наданих платіжних інструкції, які були надані декларантом під час митного оформлення, оплата здійснена позивачем на підставі виставлених проформ-інвойсів, в яких зазначена попередня вага продукції та її вартість на загальну суму 41113,44 дол. США., але після здійснення позивачем оплати за товар постачальником було виставилено нові рахунки з відкоригованою вагою товару, в межах погодженого сторонами толерансу +/-5%, внаслідок чого змінилась вартість поставленого товару в бік зменшення до суми 40425,24 дол. США.
З урахуванням вищенаведеного позивачем до митної вартості по митним деклараціям №24UA110050005093U4 від 02.12.2024 та №24UA110050005139U9 від 04.12.2024 включена фактурна вартість продукції, яка була фактично поставлена позивачу згідно з інвойсами, виставленими постачальником після здійснення позивачем попередньої оплати, що свідчить про відсутність розбіжностей в платіжних документах. 
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості (невідповідність строків оплати, що визначені договором) не є тими розбіжностями (суперечностями) не можуть бути покладені в основу висновків митного органу щодо наявності розбіжностей у відомостях про митну вартість товару (постанови від 12.03.2020 у справі №804/6243/14, від 29.07.2020 у справі №420/1709/19, від 19.11.2024 у справі №420/23588/23, від 27.02.2025 у справі №300/784/24).
Відносно доводів відповідача щодо відсутності під час митного оформлення сертифікатів якості, то ці твердження митного органу є необґрунтованими та безпідставними, оскільки під час розгляду справи встановлено, що позивачем під час митного оформлення було надано позивачу Сертифікат якості №385/2024.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що аналіз положень частини 2 статті 53 МК України дає можливість зробити висновок про те, що документи на підтвердження якісних характеристик товару не відносяться до документів, які підтверджують митну вартість товарів, тому відсутність таких документів не є підставою для коригування митної вартості товару.
Суд наголошує на тому, що повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27.03.2020 (справа №540/2605/18), від 06.05.2020 (справа №140/1713/19), від 21.10.2021 (справа №420/4820/19).
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що наведені відповідачем доводи в обґрунтування наявності підстав для коригування митної вартості задекларованого позивачем товару ґрунтується на його власних припущеннях та спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документи.
Відповідачем не надано суду доказів підробки наявних в матеріалах справи первинних документів, що стосуються постачання імпортованого товару (ресурсів).
При цьому наявні у митниці сумніви мають бути обґрунтованими та мати реальні і незаперечні підстави.
Покладення на позивача зобов`язання щодо доведення відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, без визначення конкретного переліку відповідних доказів свідчить про зловживання митницею своїм дискреційним розсудом та неправомірно обмежує правову визначеність для підприємства. 
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02.03.2021 у справі № 809/857/17.
В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення (у цьому випадку рішення про відмову у митному оформленні товару за ціною позивача); відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
У свою чергу декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено органом доходів і зборів.
Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 02.07.2020 справа № 803/916/17 та від 08.10.2019 справа №803/776/17.
На підставі вищевикладеного суд зазначає, що наведені відповідачем підстави, жодним чином не перешкоджають митному органу перевірити митну вартість імпортованого товару на підставі наданих позивачем документів.
Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
В той же час, відповідачем суду не надано жодних доказів недостовірності заявленої позивачем вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем надано до митниці відповідні документи, які підтверджують митну вартість товарів за митною декларацією, у відповідності до положень ч.2 ст.53 Митного кодексу України та які не містять розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.
Крім того, враховуючи позицію Верховного суду у постановах від 12.03.2019 у справі № 826/2313/16 та 13.06.2019 у справі № 820/6315/15 суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Суд зазначає, що надані до митного оформлення товару документи не містять ознак підробки, а відповідач не спростував їх достовірність та не обґрунтував неможливість їх врахування при визначенні митної вартості оцінюваного товару.
В постанові Верховного Суду від 28.05.2019 в справі №818/6493/13-а вказано, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
Не наведення митницею в рішеннях про коригування митної вартості товарів обставин, про які зазначено вище, свідчить про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості оцінюваного товару.
Застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару, передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товару визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази ЄАІС Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товару, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товару із застосуванням резервного методу.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 813/5405/15, від 31.01.2020 у справі №804/7761/16 та відповідно до положень частини 5 статті 242 КАС України підлягає обов`язковому врахуванню судом при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин в даній справі.
За положеннями частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. При цьому, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина 2 статті 55 Митного кодексу України).
Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та вмотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.
Під час митного оформлення позивач подав усі визначені статтею 53 МК України документи, перелік яких є вичерпним, що підтверджують заявлену ним митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Отже, митний орган не довів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надані достатні докази, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору. Відтак наявність належних та беззаперечних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Крім того, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Зазначене відповідає усталеній практиці Верховного Суду (зокрема, постанова від 02.03.2021 у справі № 380/842/20, від 23.02.2021 у справі № 805/5039/16-а, від 24.12.2020 у справі № 808/1676/16 тощо).
Таким чином, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість товару. Натомість митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі №821/1050/17).
В оскаржуваних рішеннях відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності у поданих декларантом документах впливають на митну вартість товарів, та суд вважає, що розбіжності, про які зазначено у рішенні про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.
Зазначене свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятих Дніпровською митницею рішень №UA110050/2024/000179/1 та №UA110050/2024/000180/1 від 04.12.2024.
Щодо Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110050/2024/000348 та №UA110050/2024/000349 слід зазначити наступне.
Згідно з частиною 12 статті 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Як зазначено у п.8.1 Розділу VІІІ «Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа», затвердженого 30.05.2012 наказом Міністерства фінансів України №631, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672 (далі - «Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа»), у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку. Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.
У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову (п.8.2 Розділу VІІІ «Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа»).
У Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110050/2024/000348 та №UA110050/2024/000349 зазначені причини відмови аналогічні викладеним у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів.
Таким чином спірну Картку відмови також слід визнати протиправною та скасувати.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що слід визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № №UA110050/2024/000179/1 та №UA110050/2024/000180/1 від 04.12.2024, а також визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110050/2024/000348 та №UA110050/2024/000349.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров 

суддя О.В. Головко