Справа № 535/781/26
Провадження № 2/535/534/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2026 року селище Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Шолудько А.В., з участю секретаря судового засідання Марєєвої К.В., розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу №535/781/26 за позовом ОСОБА_1 до Котелевської селищної ради про визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 ,
ВСТАНОВИВ:
15.07.2026 ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву до відповідача про визнання за нею в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку площею 0,0859 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5322255100:30:002:3435, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, та належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була дружина - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що вона є спадкоємицею за закон на спірну земельну ділянку, однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права у зв`язку з винесеною постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 21.07.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, справу призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 58).
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, у тому числі третю особу відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 59-61, 64-66, 73).
Позивачка - ОСОБА_1 03.08.2026 подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розгляд справи провести без її участі (а.с. 67).
Представник відповідача Котелевської селищної ради Полтавської області - Сідненко Наталія Петрівна 12.08.2026 подала до суду відзив, в якому позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі та просить справу розглянути у судовому засіданні без участі представника селищної ради (а.с. 73, 74).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про причини неявки суд не повідомила та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подала.
На підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 зазначено, що згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, наявні у ній докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, з наступних підстав.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Котелевського районного управління юстиції у Полтавській області 17.08.2015 (а.с. 16).
Відповідно до довідки за №768, виданої виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Полтавської області 06.07.2026, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (стара адреса: АДРЕСА_3 ). При цьому на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_3 за вищевказаною адресою була зареєстрована дружина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 17).
Перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданим Котелевським райбюро ЗАГС Полтавської області 15.10.1957 (а.с. 15).
Згідно з ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу України (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Згідно з повідомленням приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпака В.І. у його провадженні перебуває спадкова справа №79/2015 на майно ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . У спадковій справі містяться: заява про прийняття спадщини за законом від ОСОБА_4 , дружини померлого, зави про відмову від прийняття спадщини від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , дочок померлого. Інші заяви відсутні. 16.11.2015 на ім`я ОСОБА_4 видане свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 68-70).
Також після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на земельні ділянки, що розташовані на території АДРЕСА_1 . Належність спірних земельних ділянок ОСОБА_3 підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ПЛ №001068, виданого Котелевською селищною радою Полтавської області 29.01.1998 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №811 (а.с. 25).
Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.
Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
Частиною 1 ст. 22 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 №561-XII передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 23 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 №561-XII, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.
Постановою Верховної Ради Української РСР від 13.03.92 №2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» затверджено форми державних актів: - на право колективної власності на землю; - на право приватної власності на землю.
Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 №449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» (із відповідними змінами) встановлено, що раніше видані (до набрання чинності цією постановою) державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.
Отже, державні акти на право приватної власності на землю, видані у період дії Постанови ВРУ №2201 (з 23.06.92 по 08.01.2004), є чинними правовстановлювальними документами, що підтверджують права власності на земельні ділянки.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане Котелевським відділом ДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 24.06.2024 (а.с. 19).
Відповідно до довідки за №769, виданої виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Полтавської області 06.07.2026, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . При цьому на час відкриття спадщини ОСОБА_4 була зареєстрована одна (а.с. 20).
Родинні відносини між спадкодавцем ОСОБА_4 та позивачкою, а саме те, що вони є матір`ю і дочкою, підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим Котелевським райбюро ЗАГС Полтавської області 12.11.1962 та свідоцтвом про укладання шлюбу серія НОМЕР_5 , виданим 05.05.1984 Котелевським відділом ЗАГС Полтавської області (а.с. 13, 14).
На підставі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218, 1220, 1221 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
За змістом ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).
Спадкова справа №110/2024 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 заведена приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпаком В.І. на підставі заяви ОСОБА_1 від 23.09.2024, дочки померлої, у матеріалах справи також знаходиться заява ОСОБА_2 , дочки померлої, про відмову від прийняття спадщини. Інші заяви відсутні. 25.06.2026 року за реєстровим №№ 727 та 728 на ім`я, ОСОБА_1 , дочки померлої, були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за номером АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_4 ; - земельну ділянку площею 0,0643 га за номером АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5322255100:30:002:3433, та належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємцем якого була дружина - ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Інші свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №86124071 від 27.07.2026 відсутня інформація про складання заповіту ОСОБА_4 та його державну реєстрацію у Спадковому реєстрі (а.с. 68-72).
Позивачка позбавлена можливості оформити спадкові права на спірне нерухоме майно в позасудовому порядку, оскільки приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпаком В.І. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0859 га, кадастровий номер 5322255100:30:002:3435, у зв`язку з тим, що існують розбіжності цільового призначення земельної ділянки в державному акті, довідці селищної ради та у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 22, 23).
Відповідно до статей 68, 69 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.16. п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.
Щодо набуття спадкодавцем ОСОБА_3 за життя права власності на спірну земельну ділянку, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до довідки Виконавчого комітету Котелевської селищної ради за №771 від 06.07.2026, земельна ділянка площею 0,0647 га, згідно земельно-облікових документів Котелевської селищної ради (земельно-кадастрова книга №2), яка належала ОСОБА_3 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (стара адреса: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_5 ), та надана для обслуговування житлового будинку, а земельна ділянка площею 0,0859 га, згідно земельно-облікових документів Котелевської селищної ради (земельно-кадастрова книга №2), яка належала ОСОБА_3 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та надана для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 26).
Згідно з довідкою Виконавчого комітету Котелевської селищної ради за №770 від 06.07.2026, за рішенням четвертої сесії Котелевської селищної ради ХХІІІ скликання від 2 грудня 1998 року «Про впорядкування адресного господарства» та згідно розпорядження голови обласної державної адміністрації від 20 травня 2016 року №206 «Про перейменування топонімічних назв у населених пунктах області та демонтаж пам`ятників і пам`ятних знаків» змінено адресу домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (стара адреса: АДРЕСА_6 ) (а.с. 27).
За замовленням ОСОБА_1 11.05.2026 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 виготовлено дві технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
01.06.2026 року проведено державну реєстрацію земельних ділянок та внесено інформацію до Державного земельного кадастру щодо земельних ділянок, які належали ОСОБА_3 , на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ПЛ №001068 від 29 січня 1998 року, а саме щодо:
- земельної ділянки площею 0,0643 га за номером АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5322255100:30:002:3433;
- земельної ділянки площею 0,0859 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5322255100:30:002:3435 (а.с. 32-43).
Судом встановлено, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ПЛ №001068, виданого Котелевською селищною радою Полтавської області 29.01.1998 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №811, ОСОБА_3 , на підставі рішення виконавчого комітету Котелевської селищної ради від 25.02.1994 №40, було передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,1506 га для обслуговування житлового будинку, що розташовані на території АДРЕСА_1 . Згідно з планом зовнішніх меж земельної ділянки вказаним у державному акті, було визначено дві земельні ділянки площею 0,0647 га та 0,0859 га (а.с. 25).
Дослідивши протоколом засідання виконавчого комітету Котелевської селищної Ради народних депутатів Котелевського району Полтавської області №2 від 25 лютого 1994 року, вбачається, що зі змісту рішення №40 «Про приватизацію земельних ділянок громадян Котелевської селищної Ради» ОСОБА_3 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , було безоплатно передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,15 га за двома видами використання: для ведення особистого підсобного господарства та для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Однак у виданому на підставі зазначеного рішення державному акті було відображено лише цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, що не відповідає змісту рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виникло право власності спадкодавця на земельні ділянки.
Таким чином, суд вважає, що невідповідність формулювання цільового призначення земельної ділянки у державному акті на право приватної власності на землю серії ПЛ №001068 від 29.01.1998 є наслідком неналежного відображення у правовстановлюючому документі змісту рішення виконавчого комітету Котелевської селищної Ради народних депутатів від 25.02.1994 №40.
Також відповідачем не заперечується факт належності спадкодавцю ОСОБА_3 спірної земельної ділянки, не надано доказів її відчуження спадкодавцем, вилучення у нього у встановленому законом порядку, передачі у власність чи користування іншій особі або припинення права власності на неї.
Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення..
Стаття 131 Земельного кодексу України передбачає, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.
Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття незалежно від моменту її прийняття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених главою 29 ЦК України (правовий висновок Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №463/6829/21-ц)
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 3 ст. 12 ЦПК України, ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 3 ст. 12 ЦПК України, ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Визнання відповідачем Котелевською селищною радою пред`явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Котелевської селищної ради про визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, необхідно задовольнити повністю.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України»).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, 264 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Котелевської селищної ради про визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 0,0859 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5322255100:30:002:3435, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, та належала ОСОБА_3 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ПЛ №001068 від 29.01.1998, спадкоємцем якого була дружина - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .
Відповідач - Котелевська селищна рада Полтавської області, місцезнаходження: вул. Полтавський шлях, буд. 224, с-ще Котельва Полтавського району Полтавської області, поштовий індекс 38600, код ЄДРПОУ 13955812.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .
Повне судове рішення складено 21.08.2026.

Суддя А.В. Шолудько