Яготинський районний суд Київської області

Cправа №: 382/1496/26
3/382/580/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2026 року Суддя Яготинського районного суду Київської області Кисіль О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , місце роботи: не відомо, РНОКПП не відомо,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Яготинського районного суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №684589 від 05.06.2026 року та матеріали до нього про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому зазначено, що 05.06.2026 року о 14 год. 15 хв. в с. Сулимівка по вул. Молодіжна (Щорса) водій керував транспортним засобом ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора Драгер. Результат огляду 0.28 проміле, тест 1012, чим порушив вимоги п. 2.9.а. ПДР Водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Про надходження на розгляд суду вказаної справи було повідомлено прокурора Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області. Прокурор не скористався правом на участь у розгляді справи. Участь прокурора у вказаній категорії справ не є обов`язковою відповідно до ст. 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).
Відсутність прокурора при розгляді справи не перешкоджає її розгляду по суті та не є підставою для закриття провадження в справі через відсутність події і складу адміністративного правопорушення відповідно до ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП). Крім того, відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення відсутність прокурора при розгляді справи не є підставою для відмови судом щодо встановлення обставин та наявності/відсутності складу адміністративного правопорушення в діях/бездіяльності особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвокат Черних В.О. направила до суду письмові пояснення з котрих вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №684589 від 05.06.2026 зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21103, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, тест проводився на місці зупинки ТЗ із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатор Драгер результат позитивний 0,28 проміле чим порушив вимоги пункту 2.9.а ПДР – керування ТЗ в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом з тим, з таким висновком поліцейських ОСОБА_1 не погоджується.
Слід звернути увагу суду на те, що підстави для зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 були відсутні та не зафіксовані.
Зокрема, поліцейський не повідомив жодної із передбачених ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» підстав для зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги ч. 3 вказаної статті.
Оскільки автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено з порушенням вимог статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», тому відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruitofthepoisonoustree), сформульованої Європейським Судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України», «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», недопустимими є всі наступні докази, отримані внаслідок зупинки транспортного засобу, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення.
Як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису працівники поліції перебували біля нерухомого транспортного засобу та почали вимагати від пасажиру транспортного засобу надати свої персональні дані та лише після того як пасажир, забравши дитину, покинув місцезнаходження автомобіля, працівники поліції почали з`ясовувати персональні дані водія транспортного засобу.
Вказані дії фактично були зумовлені перевіркою відомостей щодо розшуку осіб ТЦК та СП, а не через порушення правил дорожнього руху.
Через деякий час до місця перебування транспортного засобу та працівників поліції підійшли жителі села та стали вимагати відпустити водія ОСОБА_1 . Після вказаних подій працівниками поліції було висловлено підозру ОСОБА_1 про перебування останнього у стану алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння.
Проте, ОСОБА_1 алкогольних напоїв не вживав.
За результатами проведеного огляду стан сп`яніння ОСОБА_1 нібито становив 0,28 проміле.
З вказаним результатом ОСОБА_1 був не згоден, однак працівниками поліції не було роз`яснено йому його прав щодо проходження огляду у медичному закладі, що свідчить про недотримання ними Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Долучене до матеріалів справи направлення на проходження медичного огляду у медичному закладі, ОСОБА_1 не вручалося, що підтверджується відеозаписом, що міститься в матеріалах адміністративної справи.
При цьому, направлення на медичний огляд водія транспортного з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 05.06.2026, не є належним доказом оскільки працівниками поліції не здійснювались роз`яснення ОСОБА_1 його право на проходження огляду в медичному закладі у разі незгоди із результатами «Драгер» та саме направлення не вручалась, що підтверджено відеозаписом, що міститься в матеріалах адміністративної справи.
Крім того, під час проведення тесту працівниками поліції не було враховано той факт, що ОСОБА_1 вживав апельсиновий сік, що могло вплинути на невірний показник Драгеру.
Крім того, слід звернути увагу суду на тому, що на долучених до матеріалів справи відеозаписів, ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 зафіксовано не було, зокрема відсутнє порушення координації рухів, мова чітка та зрозуміла, поведінка відповідала обстановці.
Зазначені обставини свідчать про надуманість ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 ..
З огляду на вищевказане, просила провадження по справі підлягає закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Суддя, встановивши обставини передбачені ст. 280 КУпАП, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріалами справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відео диск, прийшов до наступного висновку.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Згідно з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.
Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що 05.06.2026 року о 14 год. 15 хв. в с. Сулимівка по вул. Молодіжна (Щорса) водій керував транспортним засобом ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора Драгер. Результат огляду 0.28 проміле, тест 1012, чим порушив вимоги п. 2.9.а. ПДР України.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що тягне за собою відповідальність у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Згідно із п. 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, а також передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у вказаному стані, у хворобливому стані, у стані стомлення або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.
Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом та його копією про адміністративне 
правопорушення серії ЕПР1 №684589 від 05.06.2026 року, роздруківка тестування на алкоголь тест №1012, направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, розписка ОСОБА_2 , постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ББА № 703234 від 05.06.2026 року, довідка від Бориспільського РУП ВП №2 повідомляють, що під час складання протоколу особу ОСОБА_1 встановлено згідно додатку «ДІЯ», довідка про отримання (не отримання) посвідчення водія на право керування транспортними засобами, довідка про належність транспортного засобу марки ВАЗ 21103 д.н.з. НОМЕР_1 власником є ОСОБА_1 , довідка про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення, DVD-диск.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів суд дійшов висновку, що твердження сторони захисту з приводу відсутності в діях особи елементів правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
При цьому суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування "поза розумним сумнівом", сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах "Кобець проти України" (п. 43) та "Авшар проти Туреччини" (п. 282), "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року, "Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії" від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на її користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законним шляхом.
Переконливих доводів, які б безумовно були підставами для закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та самої події, стороною захисту не наведено і при розгляді справи судом не встановлено.
Даючи оцінку доводам, викладеним стороною, суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах "Серявін та інші проти України", "Трофимчук проти України", "Проніна проти України"). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Наведені стороною захисту аргументи ніяким чином не спростовують наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зокрема, вони не спростовують дані, в тому числі й письмові пояснення та відеозапис, що підтверджує поза розумним сумнівом те, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, добровільно пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, та не відмовлявся від його проходження та від його результатів.
Суд звертає увагу, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення, так само як і підстав для закриття провадження у справі не встановлено. 
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд відхиляє клопотання сторони захисту про закриття справи про адміністративне правопорушення, оскільки з відео долученого до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 перебуває в авто на сидінні водія, з відео не вбачається заперечень працівнику поліції, що він керував авто. Вказує, що не вживав авто, проте не заперечує пройти тестування на місці зупинки та зазначає, що він нікуди не поїде. На відео вбачається перевірка приладу газоаналізатора Драгер де прилад показує про відсутність вмісту алкоголя перед тестуванням, та при тестуванні вказано результат огляду 0.28 проміле, тест 1012, заперечень щодо даного тестування від ОСОБА_1 не надходило.
При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до вимог ст.33 КУпАП, враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення.
Враховуючи особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення, ступінь суспільної небезпеки, дане правопорушення є грубим порушенням Правил дорожнього руху та потенційно небезпечним для суспільства, а також становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, враховуючи пом`якшуючі та обтяжуючі обставини по даній справі, суд вважає призначити адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір, розмір і порядок сплати якого встановлюється Законом України «Про судовий збір», сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.
Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 30, 40-1, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та піддати штрафу на користь держави, стягнувши з нього 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, (отримувач коштів: ГУК у Київ.обл./м.Київ/21081300, код ЄДРПОУ: 37955989, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA 488999980313030149000010001, код класифікації бюджету 21081300 з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Стягувачем за цією постановою є державний орган Головне управління Національної поліції в Київській області.
Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 коп. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код ЄДРПОУ- 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN) UA 908999980313111256000026001, код класифікації бюджету 22030106).Стягувачем є Державна судова адміністрація України.
Боржником за цією постановою є особа, яка притягається до адміністративної відповідільності (анкетні дані, що видалося за можливе установити, наведені в вступній частині постанови).
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.
Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП і може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду
Строк пред`явлення до виконання даної постанови три місяці з дня набрання постановою законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Суддя Кисіль О. А.