ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2026 року | м. Дніпро | справа № 280/1080/24

Головуючий суддя І інстанції – Чернова Ж.М.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖИ ЕФ СІ» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.12.2025 в адміністративній справі №280/1080/24 за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖИ ЕФ СІ» про застосування арешту, - 

ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖИ ЕФ СІ» про застосування арешту коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖИ ЕФ СІ», застосованого на підставі рішення заступника начальника Головного управління ДПС у Запорізькій області від 02.02.2024.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.12.2025 адміністративний позов Головного управління ДПС у Запорізькій області було задоволено.
Застосовано арешт коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЖИ ЕФ СІ", застосованого на підставі рішення заступника начальника Головного управління ДПС у Запорізькій області від 02.02.2024.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖИ ЕФ СІ», не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що  відповідач не перебуває в процедурі реорганізації, припинення, тощо, що виключає можливість проведення перевірки. Вказано, що процедура виділу не вважається формою припинення або реорганізації суб`єкта господарювання, оскільки вона є лише одним зі способів створення цього суб`єкта.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖИ ЕФ СІ» зареєстровано як юридична особа 20.05.2014, основним видом діяльності підприємства є 10.89 Виробництво інших харчових продуктів, н.в.і.у.
На підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.7 п.78.1 ст.78, п.69.2-2, п.п.69.35-1 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, п.2 ч.1 ст.13, п.9-23 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», заступником начальника ГУ ДПС у Запорізькій області видано наказ № 122-п від 23.01.2024 Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ДЖИ ЕФ СІ», яким наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ДЖИ ЕФ СІ» з 24.01.2024 тривалістю 5 робочих днів. Перевірку провести з питань дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства за період з 01.04.2021 по 30.09.2023, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2021 по 30.09.2023.
На виконання зазначеного наказу видані направлення на перевірку від 23.01.2024 №176, №177, №178, №179.
20.06.2023 податковим органом складений акт №124/08-01-07-04/39219777 про відмову в допуску до проведення / відмови від проведення документальної планової / позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки, за змістом якого зазначено, що директором ТОВ «ДЖИ ЕФ СІ» 24.01.2024 о 16:20 було відмовлено в допуску до проведення/відмовились від проведення перевірки із заявленням таких причин відмови: «в наказі як підстава зазначено, зокрема, п. 78.1.7 п.78.1 ст.78 ПКУ, оскільки на підприємстві не відбувається ані виділ, ані ліквідація тощо. Тобто наказ винесено безпідставно.».
02.02.2024 о 09:00 заступником начальника ГУ ДПС у Запорізькій області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яким застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ТОВ «ДЖИ ЕФ СІ» (код за ЄДРПОУ 39219777), що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: 69123, м.Запоріжжя, вул.Новобудов, буд.9, з таких підстав: відмова від проведення та відмова від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної позапланової виїзної ТОВ «ДЖИ ЕФ СІ» у зв`язку з відсутністю підстав на проведення перевірки.
З метою підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «ДЖИ ЕФ СІ», застосованого рішенням від 02.02.2024, ГУ ДПС у Запорізькій області звернулось до суду з даною позовною заявою.
Не погодившись з наказом Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ДЖИ ЕФ СІ» № 122-п від 23.01.2024, відповідач оскаржив його до Запорізького окружного адміністративного суду, що стало предметом розгляду в межах адміністративної справи №280/880/24.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року по справі №280/880/24, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖИ ЕФ СІ» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу було відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2025 року по справі №280/880/24 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖИ ЕФ СІ» було залишено без задоволення. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року було залишено без змін.
Вважаючи, що наявні підстави для застосування арешту коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖИ ЕФ СІ», застосованого на підставі рішення заступника начальника Головного управління ДПС у Запорізькій області від 02.02.2024, податковий орган звернувся до суду.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у Головного управління ДПС у Запорізькій області наявні достатні правові підстави для звернення до суду щодо застосування арешту коштів на рахунках відповідача, оскільки рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року по справі №280/880/24, яке набрало законної сили 27 червня 2025 року, підтверджено правомірність та обґрунтованість наказу Головного управління ДПС у Запорізькій області від 23.01.2024 №122-п.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Статтею 75.1 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. 
Порядок проведення документальних позапланових перевірок врегульований статтею 78 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Процедура і підстави застосування адміністративного арешту визначені нормами ст.94 Податкового кодексу України (далі - ПК України).
Визначення адміністративного арешту, як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в п.94.1 ст.94 ПК України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.
Згідно з підпунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосований контролюючими органами лише за наявності обставин, вичерпний перелік яких наведено у підпунктах 94.2.1 - 94.2.7 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, зокрема якщо з`ясовується одна з таких обставин: пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Відповідно до пункту 94.3 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.
Згідно з пунктом 94.4 статті 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.
Пунктом 94.5 статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що арешт майна може бути повним або умовним. Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення (абзац 2 пункту 94.5 статті 94 Податкового кодексу України).
Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються за наявності однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника контролюючого органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).
Системний аналіз положень ст.94 Податкового кодексу України не дає підстав для висновку, що адміністративний арешт коштів платника податків є похідним від адміністративного арешту майна, відмінного від коштів, і може бути застосований судом виключно у випадку існування рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків.
Положення ст.94 Податкового кодексу України не визначає послідовності процедур застосування адміністративного арешту майна та адміністративного арешту коштів.
Натомість, приписи ст.94 Податкового кодексу України викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 23.04.2021 у справі №640/20759/18, які враховуються судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Аналіз вищевказаних норм Податкового кодексу України дає підстави для висновку, що арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України.
Відтак, при вирішенні даного спору та установлення наявності чи відсутності підстав для застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖИ ЕФ СІ» адміністративного арешту слід встановити наявність чи відсутність законних підстав для проведення перевірки відповідача, дотримання позивачем процедури її призначення.
Тобто, законодавець чітко визначив, що однією із підстав для застосування адміністративного арешту майна є відмова платника податків від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Отже, застосування адміністративного арешту з наведеної підстави можливе у разі дотримання таких умов:
1) відмова платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної перевірки;
2) вказана перевірка проводиться за наявності законних підстав для її проведення.
Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖИ ЕФ СІ» були висновки податоковго органу про безпідставну відмову відповідача від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної позапланової виїзної перевірки.
З матеріалів справи видно, що документальна позапланова виїзна перевірка відповідача призначена наказом Головного управління ДПС у Запорізькій області від 23.01.2024 №122-п.
Факт недопуску уповноважених осіб відповідача до проведення перевірки на підставі вказаного наказу відповідачем не спростовується.
В свою чергу, вказаний наказ від 23.01.2024 №122-п був оскаржений відповідачем в судовому порядку.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року по справі №280/880/24, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖИ ЕФ СІ» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу було відмовлено.
Отже, з огляду на вказані обставини справи, оскільки рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року по справі №280/880/24, яке набрало законної сили 27 червня 2025 року, підтверджено правомірність та обґрунтованість наказу Головного управління ДПС у Запорізькій області «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ДЖИ ЕФ СІ» від 23.01.2024 №122-п, у позивача були наявні законні підстави для проведення документальної планової виїзної перевірки відповідача.
Вказані обставини справи також спростовують посилання відповідача на протиправність спірного наказу.
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що у Головного управління ДПС у Запорізькій області були наявні достатні правові підстави для звернення до суду щодо застосування арешту коштів на рахунках відповідача, оскільки рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року по справі №280/880/24, яке набрало законної сили 27 червня 2025 року, підтверджено правомірність та обґрунтованість наказу Головного управління ДПС у Запорізькій області від 23.01.2024 №122-п.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖИ ЕФ СІ» – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.12.2025 в адміністративній справі №280/1080/24 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя В.А. Шальєва