ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/30645/25
Провадження № 22-ц/820/1678/26
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
розглянув в порядку ч 2 ст 369 ЦПК України цивільну справу № 686/30645/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Заболотним Антоном Миколайовичем, на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2026 року у складі судді Мазурок О.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд
в с т а н о в и в:
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .
У листопаді 2025 року ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву, в якій просив стягнути з нього на користь ОСОБА_1 у порядку поділу спільної сумісної власності подружжя грошову компенсацію у розмірі частки квартири АДРЕСА_2 у розмірі 495 821 грн та визнати за ним право власності на вказану квартиру, крім того стягнути з ОСОБА_1 на його користь 65 297, 50 грн грошової компенсації частки вартості спільного сумісного майна подружжя. 
В ході розгляду справи ОСОБА_2 подав клопотання про зупинення провадження у справі, на підставі п 2 ч 1 ст 251 ЦПК України. 
При цьому посилався, що він є військовослужбовцем та проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується відповідною довідкою № 2497/50/4/638 від 16.04.2026 року. З 03.02.2026 року він виконує бойові завдання в районах ведення бойових дій, у зв`язку із чим позбавлений можливості брати участь в судових засіданнях. 
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2026 року провадження у справі зупинено до припинення перебування ОСОБА_2 на військовій службі.
ОСОБА_1 та її представник – адвокат Заболотний А.М. подали апеляційну скаргу, зазначають, що суд першої інстанції зупинив провадження у справі з порушенням норм процесуального права, також судом неповно з`ясовано обставини, що мали значення для правильного вирішення питання, тому просять її скасувати, справу направити для продовження розгляду по суті. 
Представник апелянтки посилається, що судом не враховано того факту, що явка до суду відповідача-позивача ОСОБА_2 не визнана обов`язковою, його інтереси у справі представляє професійний адвокат, сам ОСОБА_2 не виявив бажання приймати участь у судових засіданнях, не навів аргументів на обґрунтування необхідності давання особистих пояснень по суті спору, тому, суд першої інстанції безпідставно задоволив подане клопотання та зупинив провадження по справі
Крім того, зупинивши провадження у справі та постановивши оскаржувану ухвалу, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи. 
Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що у жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2025 року прийнято до розгляду подану позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду.
У листопаді 2025 року ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву про поділ спільного майна подружжя. 
07 травня 2026 року ОСОБА_2 подав клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки він проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2 , відповідно до п 2 ч 1 ст 251 ЦПК України.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2026 року клопотання задоволено, провадження у справі зупинено.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав, свобод чи інтересів (стаття 2 ЦПК України). Досягнення цієї мети відбувається через дію основоположних засад судочинства, зокрема верховенства права, рівності сторін та диспозитивності.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку (частини перша та п`ята статті 4 ЦПК України).
Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 10 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина третя статті 13 ЦПК України).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі  перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених  пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
З моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування в цілому потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан» для цілей застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм.
За нинішньої редакції пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України в суду є обов`язок, а не право зупинити провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Тож норма пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, яка встановлює обов`язок суду зупинити провадження, є спеціальною захисною гарантією для військовослужбовців, які через виконання конституційного обов`язку із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України (стаття 65 Конституції України) об`єктивно позбавлені можливості брати активну участь у судовому процесі, захищати свої права, свободи та інтереси.
За таких умов розсуд суду є доволі обмеженим у тому, щоб не застосовувати таке обов`язкове зупинення провадження у судовій справі.
Водночас обов`язок суду зупинити провадження не повинен тлумачитися всупереч волі та інтересам військовослужбовця як учасника цивільного процесу. Тож застосовувати пункт 2 частини першої статті 251 ЦПК України не можна тоді, коли це безпосередньо суперечить інтересам військовослужбовця, який звернувся до суду як позивач та вимагає судового захисту його прав, свобод та/або інтересів, а так само військовослужбовця як відповідача чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, який прагне продовження розгляду справи по суті за його відсутності.
Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року в справі № 754/947/22.
Також в цій же постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала:
«Під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм права, визначених у пункті 3 частини першої статті 227 ГПК України та в пункті 5 частини першої статті 236 КАС України, судам потрібно виходити з такого:
1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;
2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;
3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.
Ураховуючи, що з 24 лютого 2022 року в Україні введено правовий режим воєнного стану, внаслідок чого Збройні Сили України як цілісна структура були переведені на організацію і штати воєнного часу, а також беручи до уваги факт проходження відповідачем військової служби в період дії воєнного стану, який є об`єктивною обставиною, що перешкоджає його участі в розгляді справи, і відсутність беззастережної волі військовослужбовця щодо продовження розгляду справи, Велика Палата Верховного Суду вважає оскаржувана ухвала Київського апеляційного суду від 06 березня 2023 року про зупинення провадження в справі такою, що відповідає вимогам пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.»
Суд першої інстанції під час вирішення питання щодо зупинення провадження встановив, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , з 03.02.2026 року виконує бойові завдання в районах ведення бойових дій, що підтверджуються довідкою № 2497/50/4/638 від 16 квітня 2026 року.
Враховуючи факт проходження ОСОБА_2 військової служби в період дії воєнного стану, який є об`єктивною обставиною, що перешкоджає його участі в розгляді справи, і відсутність беззастережної волі військовослужбовця щодо продовження розгляду справи, його клопотання про зупинення провадження в справі колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала, відповідає вимогам пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги, що судом порушено норми процесуального права, оскільки явка до суду відповідача-позивача ОСОБА_2 не визнана обов`язковою, його інтереси у справі представляє професійний адвокат, сам ОСОБА_2 не виявив бажання приймати участь у судових засіданнях, не навів аргументів на обґрунтування необхідності давання особистих пояснень по суті спору, а також про відсутність підстав для зупинення провадження у справі, що призведе до порушення її конвенційного права на доступ до правосуддя та на розгляд справи у розумний строк, слід відхилити.
Суд першої інстанції правомірно врахував волю відповідача-позивача ОСОБА_2 на зупинення провадження в справі, його бажання особисто приймати участь в розгляді справи навіть за наявності в нього представника, а тому правильно врахував норми чинного законодавства та правові висновки Великої Палати Верховного Суду.
Твердження апелянта, що зупинення провадження в справі призведе до порушення її конвенційного права на доступ до правосуддя та на розгляд справи у розумний строк з врахуванням вищевивикладеного є необгрунтованими, оскільки жодних обмежень доступу до правосуддя в разі зупинення провадження в справі для сторін у справі немає. 
При цьому з огляду на збройну агресію російської федерації проти України та виконання відповідачем-позивачем ОСОБА_2 свого конституційного обов`язку по захисту Батьківщини в складі Збройних сил України, відсутні підстави стверджувати про порушення розумних строків розгляду справи.
Отже доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними.
Ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Заболотним Антоном Миколайовичем, залишити без задоволення.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 08 липня 2026 року.

Судді А.М. Костенко
Л.М. Грох
О.І. Ярмолюк