Провадження № 2/742/2488/26 
Єдиний унікальний № 742/3506/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Давидчука Д.П., за участю секретаря судового засідання Сумцової Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
І. Правовідносини сторін.
Представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовну заяву мотивовано тим, що 23.10.2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та Відповідачем за допомогою вебсайту creditkasa.com.ua було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1616-7055. Укладення договору відбулося шляхом реєстрації Відповідача в інформаційно-комунікаційній системі Позивача та підписання тексту договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором A8472.
Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, перерахувавши кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний Відповідачем в особистому кабінеті, через платіжного партнера — ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (на підставі договору про надання послуг з приймання та переказу платежів № 02/06/2020 від 10.06.2020 р. та ліцензії НБУ на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків № 21/772-рк від 29.04.2023 р.). Однак Відповідач неналежним чином виконує свої кредитні зобов`язання. Позивачем здійснювались заходи досудового врегулювання спору, направлялась вимога про дострокове повернення кредиту № 1616-7055 від 23.10.2025 року, яка була проігнорована Відповідачем.
Станом на 05.05.2026 року загальний розмір заборгованості Відповідача становить 5 330,40 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) — 1 500,00 гривень; заборгованості за нарахованими процентами — 2 855,40 гривень; заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України — 750,00 гривень; заборгованості по комісії — 225,00/гривень.
На підставі викладеного Позивач просить суд стягнути з Відповідача вказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 662,40 гривень.
ІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 липня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому суд відповідно до ст. 19 ЦПК України вирішуючи питання про розгляд справи у спрощеному провадженні врахував ціну позову і складність справи. Одночасно з відкриттям провадження у справі Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. 
ІІІ. Позиції учасників судового провадження.
Представник Позивача у судове засідання не з`явилася. У позовній заяві просить розглядати справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відтак, з огляду на вказані приписи ЦПК, а також приймаючи до уваги позицію позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи.
Згідно ч.1ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. 
Також суд керувався листом Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 №231/0/208-25, згідно з п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. 
Відтак, суд 14.09.2026 перейшов до стадії ухвалення рішення.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
Судом встановлено, що 23.10.2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою вебсайту (creditkasa.com.ua), який є частиною інформаційно-комунікаційної системи Позивача, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1616-7055.
Укладення даного правочину відбулося в електронній формі з дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 207, 639 ЦК України. Відповідач пройшов процедуру реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі Позивача, ознайомився з Правилами надання грошових коштів та Паспортом споживчого кредиту, після чого підписав Договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором A8472, що був надісланий йому у СМС-повідомленні.
Основними умовами Кредитного договору № 1616-7055 від 23.10.2025 р. було визначено: Сума кредиту — 1 500,00 грн; Строк кредитування — 365 календарних днів; Базовий період сплати відсотків — 28 календарних днів; Тип процентної ставки — фіксована, яка за умовами договору становить 1,00 % в день як знижена процентна ставка (із застосуванням стандартної процентної ставки 0,74 % за кожен день користування, починаючи з 181-го календарного дня дії Договору); Комісія за видачу кредиту — 15,00 % від суми кредиту.
На виконання умов Договору Позивач здійснив видачу кредитних коштів шляхом безготівкового переказу через платіжного партнера ТОВ «ФК «Контрактовий дім» на банківську картку Відповідача, вказану ним в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою та квитанцією про успішне перерахування платежу.
У зв`язку з порушенням зобов`язань Позивач надіслав на адресу Відповідача вимогу про дострокове повернення кредиту № 1616-7055 від 23.10.2025 року щодо сплати процентів, яка була проігнорована Позичальником.
Згідно з наданим суду розрахунком, станом на 05.05.2026 року заборгованість Відповідача становить 5 330,40 грн, яка складається з: 1 500,00 грн — заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 2 855,40 грн — заборгованість за нарахованими процентами; 750,00 грн — проценти річних на підставі ст. 625 ЦК України; 225,00 грн — заборгованість по комісії.
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду ,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Згідно з ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону і одностороння відмова від зобов`язання чи зміна його умов не допускається. Ст. 1054 ЦК України передбачає обов`язок позичальника за кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти.
Положеннями ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Частиною 1статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк.
Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України).
Згідно частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до змісту статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно із частиною другою статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно частин першої другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України.
Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування, і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі № 904/1017/20).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі №904/2104/19, провадження №12-57гс21).
VІ. Висновки суду.
На підставі вищенаведених правових норм, беручи до уваги те, що Договір про відкриття кредитної лінії № 1616-7055 від 23.10.2025 року, укладений між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 у формі електронного правочину за допомогою вебсайту (creditkasa.com.ua) та підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд доходить висновку про доведеність факту його укладення та виникнення між сторонами відповідних кредитних правовідносин.
Використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором A8472 підтверджує його волевиявлення, спрямоване на набуття цивільних прав та обов`язків за Кредитним договором, забезпечує ідентифікацію особи, яка його підписала, та підтверджує цілісність електронного правочину. Підписуючи договір у такий спосіб та погоджуючись із його умовами, зокрема з Правилами надання грошових коштів, відповідач підтвердив свою волю на укладення договору на запропонованих кредитодавцем умовах, а відтак прийняв на себе відповідні договірні зобов`язання.
Таким чином, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, відповідно до яких кредитодавець виконав свій обов`язок щодо надання відповідачу кредитних коштів, а відповідач, у свою чергу, зобов`язався повернути отримані кошти та сплачувати проценти, комісії й інші передбачені договором платежі у порядку та строки, визначені договором.
Як встановлено судом, кредитні кошти у розмірах, визначених Кредитним договором, були фактично надані відповідачу шляхом безготівкового переказу на його банківську картку, що підтверджується довідкою та квитанцією про перерахування коштів. Водночас відповідач належним чином свої договірні зобов`язання не виконав, у встановлені договором строки кредитні кошти не повернув та передбачені договором платежі у повному обсязі не сплатив, унаслідок чого виникла заборгованість.
Відтак, суд вважає доведеними факт укладення Кредитного договору № 1616-7055 від 23.10.2025 року, факт виникнення між сторонами кредитних правовідносин, факт отримання відповідачем кредитних коштів, а також факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань.
Згідно зі ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає наступне.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором № 1616-7055 від 23.10.2025 року станом на 05.05.2026 року становить 5 330,40 грн. Вказана сума складається із заборгованості за тілом кредиту (основним боргом) у розмірі 1 500,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 2 855,40 грн, процентів річних на підставі ст. 625 ЦК України у розмірі 750,00 грн та комісії у розмірі 225,00 грн.
Положення п. 18 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Судом встановлено, що Кредитний договір із Відповідачем було укладено 23.10.2025 року, тобто в період дії в Україні воєнного стану. Відповідно, нарахування Позивачем процентів річних на підставі ст. 625 ЦК України у розмірі 750,00 грн відбувалося під час дії правового режиму воєнного стану. Враховуючи вищевикладені приписи законодавства, нарахування вказаної суми відповідальності за ст. 625 ЦК України є неправомірним, а тому правові підстави для її стягнення з Відповідача у даному випадку відсутні.
На підставі викладеного суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за Кредитним договором № 1616-7055 від 23.10.2025 року у загальному розмірі 4 580,40 грн (що складається з 1 500,00 грн тіла кредиту, 2 855,40 грн відсотків та 225,00 грн комісії).
VІІ. Розподіл судових витрат.
Позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у справі, що розглядається, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 287 гривень 79 копійок, тобто пропорційно до задоволення позовних вимог.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 509, 526, 530, 612, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями 77-82, 141, 259, 263-265, 268, 280, 284 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором № 1616-7055 від 23.10.2025 року у розмірі 4 580 (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят) гривень 40 копійок
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 287 (дві тисячі двісті вісімдесят сім) гривень 79 копійок.
В іншій частині позовних вимог — відмовити.
Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду.
Відповідач має право подати заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідач має право оскаржити заочне рішення до суду апеляційної інстанції лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Через неявку всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України), а датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України).

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 407, код ЄДРПОУ: 38548598).
Відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Повний текст судового рішення складено 14.09.2026

Суддя Дмитро ДАВИДЧУК