ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ^1

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого – судді Русєвої А.С.,
за участю: 
секретарів судового засідання – Тищука В.В., Єрганінової К.В.,
захисника – Черевиченко Н.А.,
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,
19.09.2025 о 23:30 год. у м. Одеса, вул. Балтиморська (Посмітного), 20, керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», державні номерні знаки НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння шкіри обличчя, від проходження огляду у встановленому порядку на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим ОСОБА_1 , порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнав та в судовому засіданні 04.03.2026 пояснив, що 19.09.2025 він зустрівся із друзями, щоб покурити кальян, час не пам`ятає. У закладі він познайомився із дівчиною на ім`я ОСОБА_2 , якій запропонував приєднатися до їх кампанії. Вони відпочивали до закриття закладу, а потім пішли до його автомобіля, який був припаркований біля «Гагарін Плаза». Його товариш пішов додому пішки. Дівчина ОСОБА_2 , з якою він познайомився попросилася сісти за кермо його автомобіля і поїхати на 6 станцію Фонтану, де вона жила. Вона сказала, що в у неї є свій автомобіль, але в даному випадку вона було без нього. Він хотів справити на неї враження і дав їй сісти за кермо. Спочатку їхали нормально, але потім ОСОБА_2 відволіклась і здійснила ДТП з автомобілем, який стояв попереду. Вони вийшли побігли до другого авто, перевірити чи все добре. Поки перевірили чи у всіх все добре, та спілкувалися з іншими учасниками, ОСОБА_2 пропала з поля його зору і зникла. Було темно вони викликали поліцію. Приїхав патруль, потім приїхав ще один патруль та йому почали пропонувати пройти «драгер». Він довго спілкувався із поліцейськими, йому разів 6-7 пропонували продути «Драгер» і поліцейські «витягнули» із нього фразу, що він відмовляється від проходження огляду. Відносно нього було складено протоколи про адміністративні правопорушення за ст.ст.124, 130 КУпАП. В подальшому, постановою Приморського районного суду м.Одеси від 17.12.2025, провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та встановлено, що він не керував транспортним засобом.
Захисник Черевиченко Н.А. просила суд закрити провадження у справі за відсутності складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2025, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП було закрито з підстав відсутності доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, при цьому посилалася на показання свідків, надані під час розгляду справи за ст.124 КУпАП. Вважала, що на відеозаписі чітко зафіксовані маніпулятивні дії працівників поліції.
Заслухавши притягуваного, його захисника, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідив докази, зібрані у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що ОСОБА_1 , своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. 
Так, аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджується наступними доказами: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 459293 від 20.09.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 , 19.09.2025 року о 23:30 год. у м. Одеса, вул. Балтиморська (Посмітного), 20, керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», державні номерні знаки НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння шкіри обличчя, від проходження огляду у встановленому порядку на місці зупинки та в медичному закладі відмовився.
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «ООМЦПЗ» ООР від 20.09.2025 року, відповідно до якого, у результаті огляду ОСОБА_1 , проведеного поліцейськими, виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя;
- відеозаписом з нагрудних реєстраторів працівників поліції, відповідно до якого ОСОБА_1 , відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Драгер» та у медичному закладі.
Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 №1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (далі – Інструкція).
Зі змісту ч.1 ст.266 КУпАП, оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння.
Відповідно до п. 2 Розділу І «Загальні положення» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
У п. 3 Розділу І «Загальні положення» Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, які дають підстави поліцейському вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння, серед яких визначено: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, які і були виявлені поліцейськими у притягуваного ОСОБА_1 , а тому були підстави для проведення його огляду.
Відповідно до п. 2.5. ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З урахуванням вищевикладеного слідує, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п. 2.5 ПДР України, який передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від проходження такого огляду відмовився. 
Суд критично оцінює доводи сторони захисту про те, що транспортним засобом керував не ОСОБА_1 , а невідома дівчина на ім`я ОСОБА_2 , з якою він нібито познайомився безпосередньо перед подією, а тому відсутній обов`язковий елемент складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме факт керування транспортним засобом.
Так, зазначена версія ґрунтується виключно на поясненнях самого ОСОБА_1 , які протягом розгляду справи змінювалися та доповнювалися новими обставинами. Зокрема, під час судового засідання 04.03.2026, під час надання суду вільних пояснень, він суду повідомив, що у транспортному засобі перебував разом із ОСОБА_2 , тоді як після безпосереднього дослідження відеозаписів у судовому засіданні пояснив, що дівчина, яка присутня на відео це дівчина його друга, який пішов з закладу, зазначивши вже про перебування в автомобілі трьох осіб, а саме себе, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Такі суперечності у викладенні притягуваним обставин події суд розцінює як непослідовність позиції притягуваного, що істотно знижує її достовірність.
При цьому будь-яких об`єктивних доказів на підтвердження існування особи на ім`я ОСОБА_2 , яка нібито керувала автомобілем, стороною захисту суду не надано. Сам ОСОБА_1 пояснив, що не знає ні її прізвища, ні адреси проживання, ні номеру телефону чи будь-яких інших відомостей, які б дозволили встановити її особу та перевірити наведені ним обставини. За таких умов зазначені пояснення визнаються судом недостатніми та непереконливими доказами на підтвердження версії захисту.
Натомість зазначені доводи спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. Насамперед вони спростовуються відеозаписами з місця події, дослідженими в судовому засіданні. Так, з відеозапису вбачається, що один із учасників події повідомляє працівникам поліції, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , зокрема бачив, що з водійської двері виходив чоловік (диск №1 від 20.09.2025 року, 00:06:05–00:06:25; диск №2 від 20.09.2025 року, 00:06:07–00:06:10). Крім того, інший очевидець події, який перебував також на місці події, також підтвердив, що за кермом перебував саме ОСОБА_1 . При цьому, жодна з присутніх осіб будь-яких відомостей про керування автомобілем невідомою дівчиною чи її перебування на місці події не повідомляла, а навпаки всіма учасниками події присутність цієї дівчини заперечувалась (диск №2 від 20.09.2025 року, 00:07:45–00:08:20).
Суд також враховує, що зазначені пояснення очевидців були надані безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди, тобто безпосередньо під час розвитку подій, коли вони мали можливість особисто спостерігати та сприймати обставини пригоди. Підстав вважати, що вказані особи були заінтересовані у результатах розгляду справи чи мали мотив безпідставно обмовити ОСОБА_1 , матеріали справи не містять, а стороною захисту таких обставин не наведено.
Не заслуговують на увагу й посилання захисника на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2025 року, якою провадження у справі за ст. 124 КУпАП було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до вимог КУпАП кожна справа про адміністративне правопорушення розглядається судом самостійно, виходячи із доказів, досліджених саме під час її розгляду. Висновки суду, викладені у постанові в іншому адміністративному провадженні, не мають преюдиційного значення для цієї справи та не звільняють суд від обов`язку самостійно оцінити всі наявні докази відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.
Більш того, захисник фактично просила суд покласти в основу рішення у цій справі показання свідків, викладені у постанові суду в іншій справі. Разом із тим принцип безпосередності дослідження доказів передбачає, що суд оцінює показання свідків лише після їх безпосереднього допиту у судовому засіданні. Сторона захисту, незважаючи на посилання на таких свідків, клопотань про їх виклик та допит під час розгляду цієї справи не заявляла, тому суд був позбавлений можливості перевірити достовірність показань цих свідків та поставити їм уточнюючі запитання та надати їм відповідну юридичну оцінку на предмет правдивості і відповідності обставинам, що розглядаються у цій справі.
Також суд не знайшли свого підтвердження перед судом доводи захисту щодо нібито маніпулятивних дій працівників поліції при пропонуванні пройти огляд на стан сп`яніння. Із досліджених відеозаписів убачається, що працівники поліції неодноразово, у достатньо коректній формі пропонували ОСОБА_1 пройти огляд як із використанням спеціального технічного засобу на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я. Будь-якого психологічного тиску, примусу чи неправомірного впливу на притягуваного судом не встановлено. Навпаки, на поставлені працівниками поліції питання ОСОБА_1 неодноразово пояснював, що він не погоджується проходити огляд на стан сп`яніння, чим підтверджував свою відмову від проходження огляду, що повністю узгоджується із зафіксованими у протоколі про адміністративне правопорушення обставинами.
Крім того, щодо заперечень сторони захисту керування притягуваним транспортним засобом під час подій, що розглядаються, суд зазначає, що поліцейські, прибувши на місце події за викликом про факт ДТП, об`єктивно не могли зафіксувати факт керування притягуваним транспортним засобом з вини водія якого сталася ДТП. Суд виходить з того, що на уповноважену особу підрозділу поліції під час оформлення адміністративних матеріалів покладено обов`язок зафіксувати всі обставини скоєння правопорушення з визначенням особи, яка за встановленими обставинами та з високим ступенем вірогідності вчинила адміністративне правопорушення, скласти стосовно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та надіслати його до суду. Суд констатує, що в даній ситуації, поліцейські, діючи у відповідності до положень ст.ст.32, 33, 40 Закону України «Про Національну поліцію», ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції № 1452/735, після опитування присутніх на місці події осіб та учасників ДТП, встановили, що керував транспортним засобом саме ОСОБА_1 та склали відносно нього протокол, що розглядається. При цьому, поліцейськими також розглядалась і версія притягуваного про нібито існування дівчини, яка сиділа за кермом його авто та скоїла ДТП і, така версія, в свою чергу не знайшла свого підтвердження на місці події, оскільки цієї дівчини ніхто з присутніх не бачив.
В свою чергу, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 на вимогу поліцейських надав посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, після вимоги пройти огляд на стан сп`яніння став говорити про необхідність залучення захисника, спочатку свого, потім вимагав захисника з центру безоплатної правової допомоги, не надавав раціонального пояснення щодо наявності дівчини, яка нібито сиділа за кермом його автомобіля, тому суд визнає, що всі ці дії притягуваного на місці події є такими, що підтверджують факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 і законність вимоги поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння саме цій особі, як особі водія, який керував транспортним засобом. При цьому, сам ОСОБА_1 не зміг суду раціонально пояснити, чому саме йому, як водію, поліцейські висунули вимогу пройти огляд на стан сп`яніння.
З відеозапису з місця події також вбачається, що ОСОБА_1 пояснював, що спочатку він був за кермом, а потім на вул. Тіниста, вони помінялись і за кермом була дівчина. В судовому ж засіданні ОСОБА_1 став стверджувати, що дівчина сіла за кермо його автомобіля, коли вони вийшли із закладу. При цьому, ОСОБА_1 не надав суду раціонального пояснення причин передання керування фактично незнайомій йому особі та причини, з яких він не зупинив особу, з вини якої зазнав пошкоджень його автомобіль. Суд звертає увагу, що поведінка ОСОБА_1 на місці події виглядала такою, яка не притаманна особі автомобіль якої щойно пошкоджений за наслідками ДТП іншою особою. Навпаки, його поведінка була зосереджена виключно на тому, щоб запевнити присутніх і ввести в оману працівників поліції в тому, за кермом його автомобіля була дівчина. Без раціонального пояснення з боку притягуваного також залишились його первісні пояснення в суді, в яких він згадував лише ОСОБА_2 , а після перегляду відеозапису та виявлення на відео дівчини, яка постійно знаходилась поруч, заявив, що в авто була його подруга ОСОБА_3 . Також ОСОБА_1 спочатку говорив, що їхали на шосту ОСОБА_4 , бо там живе ОСОБА_2 , потім став пояснювати, що шостій Фонтана живе ОСОБА_3 , яку вони відвозили.
За таких обставин така позиція притягуваного непослідовна і суперечлива, тому не береться судом до уваги, вона спростовується іншими дослідженими доказами, аналіз яких наведений судом вище. Таку позицію ОСОБА_1 суд визнає як обрану на переслідування мети уникнути від відповідальності за вчинене.
Суд зазначає, що вина може встановлюватись не лише прямим доказами а й сукупністю непрямих, які у своїй взаємодії утворюють чітку та послідовну картину поді. Європейський суд з прав людини (справа «Коробов проти України») зазначає, що при оцінці доказів суд може спиратися на критерій доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій фактів. 
Досліджені судом докази, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, а також відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксований хід подій, які відбувались на місці, процесуальна поведінка поліцейських, якими зафіксовано всі обставини скоєння правопорушення, опитано безпосередніх очевидців події, які повідомляли, що з-за керма вийшов чоловік, та визначено особу ОСОБА_1 , який за встановленими обставинами та з високим ступенем вірогідності вчинив адміністративне правопорушення та складено відносно нього протокол, а також поведінка самого ОСОБА_1 , який на вимогу поліцейських надав посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, після вимоги пройти огляд на стан сп`яніння став говорити про необхідність залучення захисника, визнаються судом узгодженими між собою і, які у своїй сукупності виключають будь-який розумний сумнів у тому, що саме ОСОБА_1 19.09.2025 о 23:30 год. у м. Одеса, вул. Балтиморська (Посмітного), 20, керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», державні номерні знаки НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та від проходження огляду у встановленому порядку на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, порушивши п.2.5 ПДР України, а твердження притягуваного про те, що він не був водієм, суд розцінює виключно як намір уникнути відповідальності за вчинене.
Таким чином з викладеного слідує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
Судом враховується характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Суд враховує те, що ОСОБА_1 , вчинив умисне правопорушення, характер якого вказує на те, що воно є грубим адміністративним правопорушенням.
Обставин, які відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.
Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до уваги особу ОСОБА_1 , а також безальтернативну санкцію ч.1 ст.130 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень на нього необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.
Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 , підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 665 гривень 60 копійок.
Керуючись ст.ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд – 
постановив:

ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1  в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок. 
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/22015/25
Номер провадження №3/522/300/26
Головуючий суддя – Русєва А.С.