Справа № 185/13392/25
Провадження № 2/185/4013/26

Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

17 липня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.
з участю секретаря судового засідання Бублик А.В.
представника позивача – адвоката Гафича І.І.
відповідача ОСОБА_1 
представника відповідача – адвоката Приходька М.М.
розглянувши в порядку загального позовного провадження в місті Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_2 через свого представника – адвоката Гафича Івана Івановича звернувся з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30 травня 2025 року за адресою Дніпропетровська область, місто Павлоград, вулиця Дніпровська, будинок 14 за участі транспортного засобу Renault Kangoo реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Suzuki SX-4 реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Позивач посилається на те, що постановою суду у справі № 185/6233/25 від 01 липня 2025 року відповідача визнано винним у вчиненні ДТП, внаслідок якого йому завдано матеріальної та моральної шкоди. 02 вересня 2025 року позивач отримав 244 377 грн 22 коп від МТСБУ, при цьому різниця між розміром відновлювального ремонту без урахуваня зносу та отриманим страховим відшкодуванням складає 44 877 грн 45 коп. Крім того позивач поніс витрати на евакуацію пошкодженого транспортного засобу в розмірі 14 000 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 58 877 грн 45 коп, моральну шкоду у розмірі 30 000 грн. Ціна позову – 88 877 грн 45 коп.

Відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що позивач, отримавши від МТСБУ відшкодування у розмірі 244 377 грн 22 коп, не надав доказів фактично понесених ним витрат на ремонт автомобіля. Наданий позивачем звіт про оцінку вартості матеріального збитку визначає вартість відновлювального ремонту автомобіля, тобто тих витрат, які фактично не понесені. За відсутності доказів фактично понесених витрат на ремонт автомобіля неможливо зробити остаточний висновок про те, що виплачене страхове відшкодування не покриває повністю фактичні витрати на відновлення пошкодженого майна. Витрати на евакуацію автомобіля та на оцінку майна здійснені не позивачем, а іншою особою ОСОБА_3 . Позивач не надав доказів наявності у нього моральної шкоди (психологічного стресу або незадовільного стану здоров`я) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 

З матеріалів справи видно, що постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 185/6233/25 від 01 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 30 травня 2025 року по вулиці Дніпровській, 14 в місті Павлограді, керуючи автомобілем Renault Kangoo реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху, що призвело до зіткнення з автомобілем Suzuki SX4 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постанова суду не була оскаржена і набрала законної сили 12 липня 2025 року. Отже визначені цією постановою обставини не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи. 

Пошкоджений автомобіль Suzuki SX4 реєстраційний номер НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_2 . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, тому позивач звернувся до МТСБУ за виплатою страхового відшкодування.
02 вересня 2025 року позивач отримав від МТСБУ страхове відшкодування у розмірі 244 377 грн 22 коп, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку. (а.с.55)
Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, на теперішній час позивач не розпочав ремонт пошкодженого автомобіля. 

Як визначено статтею 1192 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Стаття 22 Цивільного кодексу України визначає, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом статті 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Позивач просить стягнути з відповідача різницю між розміром відновлювального ремонту без урахування зносу та отриманим страховим відшкодуванням, що складає 44 877 грн 45 коп.

Позивачем на підтвердження фактичного розміру спричиненої шкоди надано звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 37/07-26 станом на 30 травня 2025 року, складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 . (а.с.22-50)

Відповідач не погоджується з визначеним у звіті розміром шкоди, вважає його набагато завищеним, також наголошує не тому, що він не був запрошений до участі у проведенні оцінки. 

Відповідно до положень статті 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Тобто належним доказом розміру заподіяної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу має бути висновок експерта, в якому обов`язково зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, наданий позивачем, не відповідає вимогам статті 106 ЦПК України щодо висновку експерта, складеного на замовлення учасника справи. У тексті звіту не вказано, що висновок щодо розміру матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, підготовлено з метою звернення до суду і оцінювач попереджений (обізнаний) про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Як визначено статтею 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною 2 статті 102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Для визначення вартості матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля внаслідок ДТП, потрібні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, однак учасниками справи не заявлено клопотання про призначення судом експертизи з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля позивача.

За змістом статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що розмір спричиненої йому матеріальної шкоди відрізняється від розміру шкоди, визначеного МТСБУ при виплаті страхового відшкодування. Тому позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди в сумі 44 877 грн 45 коп є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Витрати на проведення евакуації автомобіля здійснені ОСОБА_3 , що підтверджується актом приймання виконаних робіт від 30 травня 2025 року. (а.с.54) 
Тому відсутні підстави для стягнення цих витрат на користь позивача.

За змістом статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема  у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Внаслідок пошкодження автомобіля позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки він був змушений витрачати час на проведення оцінки завданих збитків, звернення до МТСБУ за виплатою страхового відшкодування, що порушило його звичне життя. 

При цьому розмір моральної шкоди, заявлений позивачем до відшкодування – 30 000 грн, суд вважає завищеним. З урахуванням обставин справи, відсутності у діях відповідача прямого умислу на пошкодження чужого майна, слід визначити розмір моральної шкоди у сумі 5000 грн.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 5000 грн, судові витрати на сплату судового збору у мінімальному розмірі 1211 грн 20 коп, понесені позивачем при зверненні до суду, є пропорційними розміру задоволених позовних вимог. (а.с.1)
Витрати на автотоварознавче дослідження понесені не позивачем, а іншою особою, тому не підлягають розподілу між сторонами. (а.с.57)
Керуючись статтями 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити частково позов ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, 5000 (п`ять тисяч) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
- ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ,
- ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя У.М. Болдирєва