ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2026 року
м. Київ
справа № 682/1725/25
провадження № 61-8617св26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,
учасники справи:
заявниця -  ОСОБА_1 ,
заінтересована особа -  ОСОБА_2 ,
особи, які подавали апеляційну скаргу: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 травня 2026 року у складі колегії суддів: Костенка А. М., Гринчука Р. С., Ярмолюка О. І.
Зміст заявлених вимог
1. У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин.
2. На обґрунтування вимог  ОСОБА_1 зазначала, щовона є двоюрідною тіткою своєї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на цей час проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Мати ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , була її двоюрідною сестрою, померла у 2002 році.
3. Посилалася на те, що вона хоче заповісти належне їй майно своїй племінниці ОСОБА_2 , однак документально підтвердити факт родинних відносин не має можливості. Зазначене позбавляє її племінницю можливості сплатити менший ПДФО від вартості спадкового майна відповідно до частини другої статті 167 Податкового кодексу України.
4. Ураховуючи наведене,  ОСОБА_1 просила суд встановить факт родинних відносин між нею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як двоюрідних тітки та племінниці.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
5. Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області 
від 23 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
6. Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як двоюрідних тітки та племінниці.
7. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявницею надано належні та достатні докази, які підтверджують факт родинних відносин між нею та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як двоюрідних тітки та племінниці. Оскільки встановити зазначений факт в іншому порядку неможливо, а його встановлення необхідне для подальшого оформлення спадкових прав, суд вважав, що наявні правові підстав для задоволення заяви  ОСОБА_1 .
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
8.  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як особи які не приймали участі в справі, оскаржили рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 вересня 2025 року в апеляційному порядку.
9. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 27 травня 2026 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 01 липня 2026 року про виправлення описки, апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка подана їх представником - адвокатом Грушко Ж. В., задоволено.
10. Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області 
від 23 вересня 2025 року скасовано.
11. Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин залишено без розгляду.
12. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги, що факт, про встановлення якого просить заявниця ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право на спадкування та щодо розміру часток на спадкове майно між всіма спадкоємцями ОСОБА_6 , а саме ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.
Узагальнені доводи касаційної скарги
13. 24 червня 2026 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 травня 2026 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
14. Підставами касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанцій заявниця зазначає неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 640/10329/16-ц, від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц, від 23 вересня 2020 року в справі № 758/7094/19 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України), а також не дослідив зібрані у справі докази та не надав їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
15. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що апеляційний суд не звернув уваги на те, що  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мали права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції про встановлення факту родинних відносин між нею та ОСОБА_1 . Акцентує увагу, що зазначене рішення не впливає на права, обов`язки чи законні інтереси ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Судом першої інстанції вирішувалося виключно питання про встановлення факту родинних відносин, питання про коло спадкоємців ОСОБА_6 , права на спадкування та частки у спадщині не були предметом розгляду суду у справі, що переглядається. Вважає, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі предмету справи, досліджуючи обставини спадкової справи № 773/2023, відкритої після смерті ОСОБА_6 . Водночас жодного спору між учасниками справи немає. Сама по собі поява інших спадкоємців без заперечення ними факту родинних відносин, не є підставою для залишення заяви без розгляду.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
16. Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2026 року відкрито касаційне провадження у справі № 682/1725/25, витребувано матеріали цивільної справи з суду першої інстанції.
17. 27 липня 2026 року матеріали зазначеної вище цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
18. 28 липня 2026 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , від імені яких діє адвокат Грушко Ж. В., через підсистему «Електронний суд» подали до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у кому посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, просять суд відмовити у її задоволенні. 
19. Відзив обґрунтований посиланням на те, що доводи ОСОБА_2 про те, що рішення суду першої інстанції жодним чином не вирішувало питання про права чи інтереси ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не відповідають фактичним обставинам справи. Незважаючи на те, що предметом розгляду було встановлення юридичного факту родинних відносин, саме це рішення стало юридичною підставою для набуття ОСОБА_2 статусу спадкоємиці та безпосередньо вплинуло на обсяг їхніх спадкових прав, зменшивши їхні спадкові частки та унеможлививши отримання ними свідоцтв про право на спадщину в належному розмірі. Зазначені у касаційній скарзі постанови Верховного Суду вважають нерелевантними спірним правовідносинам, оскільки вони були ухвалені за істотно інших фактичних обставин. Наявність спору підтверджується численними судовими провадженнями, ініційованими самою ОСОБА_2 щодо спадкових прав після смерті ОСОБА_6 , які розглядалися як у порядку окремого, так і позовного провадження. Крім того, висновок суду першої інстанції про доведеність родинних відносин був зроблений без належного дослідження та оцінки доказів, що й стало однією з підстав апеляційного оскарження.
20. Також посилаються на понесення ними витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн, які просять стягнути із заявниці у порядку статті 141 ЦПК України.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
21.  ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як двоюрідних тітки та племінниці.
22. В обґрунтування заяви вказувала, що встановлення зазначеного юридичного факту їй необхідне для оформлення заповіту на ім`я племінниці, яка має право на сплату податку з доходів фізичних осіб у меншому розмірі.
23. Оскаржуване рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 вересня 2025 року про встановлення родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як двоюрідної тітки та племінниці, було пред`явлено у межах спадкової справи № 773/2023, відкритої 14 грудня 
2023 року щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 . Зазначена спадкова справа була відкрита за заявами двоюрідних сестер померлого 
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , як спадкоємців за законом за правом представлення, оскільки їх мати ОСОБА_7 , тітка ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
24. Також заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 подала його тітка ОСОБА_1 та троюрідна сестра ОСОБА_2 . 
25. Постановою нотаріуса від 24 серпня 2024 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , оскільки відсутні документи, що підтверджують факт родинних стосунків між нею та ОСОБА_6 .
26. Ухвалою Тульчинського районного суду від 25 квітня 2024 року в справі 
№ 148/226/24 заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Тульчинська міська рада, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту родинних відносин між ОСОБА_10 , яка була матір`ю ОСОБА_6 , та матір`ю заявниці ОСОБА_5 , а саме, що вони були двоюрідними сестрами, залишено без розгляду з підстав існування спору про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
27. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга до задоволення не підлягає.
28. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
29. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
30. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
31. Відповідно до частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 
1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
32. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
33. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме 
провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
34. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
35. Суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (пункт 1 частини першої статті 315 ЦПК України).
36. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
37. Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
38. Суд вправі встановлювати лише такі факти, які за своїми ознаками є юридичними фактами, тобто такими, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності певних прав.
39. У постанові від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду наголосила, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
40. Аналогічні висновки зробив Верховний Суд у постановах від 24 квітня 
2024 року у справі № 694/2318/23, від 08 травня 2024 року у справі № 214/4921/23 та від 05 червня 2024 року у справі № 557/1535/23.
41. Тобто якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
42. Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
43. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина шоста статті 294 ЦПК України).
44. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
45. Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.
46. Отже, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
47. Задовольняючи заяву, суд першої інстанції констатував доведеність заявленого  ОСОБА_1  факту. Суд зазначив, що факт, який просить встановити ОСОБА_11 , є юридичним, має значення як для заявниці, так і для заінтересованої особи, а саме для подальшого оформлення спадкових прав - заповіту ОСОБА_11 , а встановити такий факт в іншому порядку неможливо.
48. Водночас, рішення суду оскаржили в апеляційному порядку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначали про те, що рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 вересня 2025 року було пред`явлено у спадковій справі № 773/2023, відкритій після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 їх двоюрідного брата ОСОБА_6 , для підтвердження факту родинних відносин ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_6 . Зазначене призвело до винесення державним нотаріусом постанови про відмову  ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину.
49. Акцентували увагу на тому, що ОСОБА_2 не мала належних доказів на підтвердження родинних відносин з ОСОБА_6 та вже зверталася до суду із заявами про встановленням факту родинних відносин між нею та спадкодавцем. Судом було неодноразово роз`яснено ОСОБА_2 про необхідність встановлення зазначеного факту виключно у межах позовного провадження, оскільки наявний спір про право (справи № 148/226/24, 127/35473/23). Крім того, у провадженні суду перебувала справа № 148/2824/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документа, який було залишено без розгляду за заявою позивачки.
50. Посилаючись на зазначене,  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наголошували, що встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було необхідним заявниці не для оформлення заповіту ОСОБА_1 , а для встановлення правових підстав для спадкування ОСОБА_2 майна 
ОСОБА_6 , на яке претендують вони.
51. Крім того, зазначали, що судом першої інстанції не зазначено якими доказами підтверджуються родинні зв`язки між ОСОБА_2 та ОСОБА_14 . Вважали, що жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного заявницею не надано, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для встановлення факту родинних відносин є передчасними та необґрунтованими.
52. Суд на підставі поданих доказів лише з`ясовує можливість досягнення тієї мети, яку перед собою ставить заявник, у разі подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Питання про те, чи має юридичне значення той чи інший факт, із заявою про встановлення якого особа звернулася до суду, вирішується залежно від мети його встановлення (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі № 161/9609/22).
53. Верховний Суд уже зауважував, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
54. Встановлення факту не повинно пов`язуватися з наступним вирішенням спору про право та (або) впливати на обсяг цивільних прав та обов`язків в інших правовідносинах третіх осіб. В іншому випадку така заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, а відповідний факт за наявності спору про право має бути встановлений у справі в порядку позовного провадження.
55. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 175/1578/23, від 03 вересня 2025 року у справі № 381/1102/24.
56. Суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормами матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, та з огляду на те, що встановлення заявленого факту родинних відносин було необхідне для підтвердження права на спадкування після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_3 та 
ОСОБА_4 заперечують право ОСОБА_2 на спадкування майна, яке увійшло до складу спадщини після смерті ОСОБА_6 , дійшов обґрунтованого висновку про необхідність залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду з огляду на наявність спору про право. 
57. Залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 не позбавляє її права звернутися до суду з відповідним позовом у порядку позовного провадження.
58. Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.
59. В контексті доводів касаційної скарги про відсутність у ОСОБА_3 та 
ОСОБА_4 права на апеляційне оскарження рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 вересня 2025 року, колегія суддів зауважує наступне.
60. Право на оскарження судових рішень особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, передбачено також положеннями статей 17, 18 ЦПК України.
61. Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
62. Необхідною умовою для набуття особою, яка не брала участі у справі, права на апеляційне оскарження судового рішення є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків.
63. Питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватись виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням змісту судового рішення. 
64. Аналогічного по суті висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 07 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15, а також Верховний Суд у постанові від 04 червня 2020 року у справі № 522/7758/14 та ухвалах від 20 січня 2021 року у справі № 202/2908/17, від 20 жовтня 2021 року у справі № 2-5986/11 та від 01 червня 2022 року у справі № 931/651/20.
65. Встановивши, що оскаржуване рішення суду першої інстанції було пред`явлене ОСОБА_2 у межах спадкової справи № 773/2023 року, відкритої 14 грудня 2023 року за заявами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , та є підставою для зменшення часток у спадковому майні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується постановою державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори Сушицькою А. О. від 22 січня 2026 року №75/02-31, суд апеляційної інстанції з дотриманням норм процесуального права прийняв до розгляду апеляційні скарги ОСОБА_4 і ОСОБА_3 та, з урахуванням наявності між зазначеними спадкоємцями спору про право на спадщину, обґрунтовано виснував про відсутність правових підстав для встановлення факту родинних відносин у порядку окремого провадження.
66. Про наявність між спадкоємцями  ОСОБА_6 спору про право уже зазначав суд у справах №148/226/24, 127/35473/23. Зазначене також підтверджується і процесуальною поведінкою ОСОБА_2 , яка у жовтні 
2024 року зверталася до суду із заявою про забезпечення її позову до 
ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що її спір в подальшому буде стосуватися розміру часток спадкоємців в спадковому майні спадкодавця ОСОБА_6 (справа № 148/2390/24). В порядку забезпечення позову ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2024 року було задоволено заяву ОСОБА_2 та заборонено Першій Вінницькій державній нотаріальній конторі вчиняти нотаріальні дії щодо видачі свідоцтв про право на спадщину по спадковій справі за №773/2023, заведеній 14 грудня 2023 року.
67. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 міститься висновок про те, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
68. Висновки суду апеляційної інстанції, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які посилається заявниця у касаційній скарзі. 
69. Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
70. З урахуванням доводів касаційної скарги ОСОБА_2 , які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення суду апеляційної інстанції.
71. В частині заяви  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , від імені яких діє адвокат 
Грушко Ж. В., про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зауважує, що відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної чи касаційної інстанції, можливе у справах позовного провадження, але у справах окремого провадження, з урахуванням особливостей розгляду цих справ, судові витрати не відшкодовуються. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду 
від 25 березня 2024 року у справі № 161/9609/22.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
2. Постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович