Номер провадження 2-др/754/109/26
Справа №754/10565/24
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
Іменем України

13 серпня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді -   Сенюти В.О. ,
секретаря судового засідання -  Каба А.В., 
за участю:
позивача/ відповідача -   ОСОБА_1 
відповідача/ позивача - ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Сичова Олексія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 754/10565/24 за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа № 754/10565/24 за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
За результатами розгляду вказаної справи, 17.06.2026 ухвалено рішення, яким у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів - відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість у сумі 36700,00 грн.
03.07.2026 представник ОСОБА_2 - адвокат Сичов О.О. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 26000,00 грн, які були понесені стороною.
ОСОБА_1 подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, відповідно до яких заперечував щодо задоволення заяви у повному обсязі. Вказав, що заява про ухвалення додаткового рішення, яка йому надійшла на поштову адресу не була підписана заявником, а також відсутні додатки до вказаної заяви, відтак така заява підлягає залишенню без розгляду в порядку ст. 182 ЦПК України. Крім того, витрати, які ОСОБА_2 поніс та просить стягнути із іншої сторони не є співмірними із складністю справи та обсягом наданих послуг, а також не було надано належних доказів заявлених витрат.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
В судовому засіданні ОСОБА_2 подану заяву підтримав, просив задовольнити з викладених підстав.
ОСОБА_1 проти задоволення заяви заперечував у повному обсязі з підстав, що викладені у письмових запереченнях.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Положенням п.9 ч. 1 ст. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ).
Відповідно до ст. 19 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Такі правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Отже, представник ОСОБА_2 - адвокат Сичов О.О., звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким здійснити розподіл судових витрат, вказав, про те, що ОСОБА_2 поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 26000,00 грн. 
Понесені витрати підтверджуються: додатковою угодою від 03.03.2026 до договору про надання правничої допомоги від 29.08.2024, детальним описом робіт, рахунком - фактурою № 1 від 01.07.2026, актом приймання - передачі наданих послуг № 1 від 01.07.2026, а також платіжною інструкцією № 66158283SB від 12.08.2026 та копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 27.
Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 просить стягнути саме понесені витрати на професійну правничу допомогу, а не ті, які він очікує понести, що пов`язані із розглядом цивільної справи № 754/10565/24.
При цьому, копію платіжної інструкції та копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 27, адвокатом Сичовим О.О. були направлені через систему «Електронний суд» на адресу суду саме 12.08.2026, але докази виконання адвокатом вимог ч. 9 ст. 83 та ч. 2 ст. 183 ЦПК України вказана заява не містить.
Відповідно до положення ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Отже, враховуючи те, що копії платіжної інструкції № 66158283SB від 12.08.2026 та копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 27, які направлені 12.08.2026 адвокатом Сичовим О.О. через систему «Електронний суд» не містять доказів виконання вимог ч. 9 ст. 83 ЦПК України, відтак вказані докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу суд до уваги не приймає.
Таким чином, враховуючи ненадання належних та достовірних доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу у спосіб, визначений ч. 9 ст. 83 та ч. 2 ст. 183, 270 ЦПК України, суд приходить до висновку, що вказані витрати стягненню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. 83, 137, 141, 183, 256, 270 ЦПК України, - 
УХВАЛИВ:
Заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Сичова Олексія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 754/10565/24 за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 754/10565/24 за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
У стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.
Повний текст додаткового рішення складено - 24.08.2026.
Суддя:      В.О.Сенюта