31.07.2026 Справа № 363/4282/25 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2026 року м. Вишгород
Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Баличевої М.Б., секретаря Мірошниченко Ю.В., за участі відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

 
28.07.2025 року представник ТОВ «ЕК «Комфорт-Майстер» звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 43 578,47 грн., інфляційні витрати в розмірі 6 607,00 грн., 3% річних в розмірі 1 575,71 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . ТОВ «ЕК «Комфорт-Майстер» являється суб`єктом господарювання, основним предметом діяльності якого, відповідно до установчих документів, є експлуатація та обслуговування житлового фонду та, відповідно, надання житлово-комунальних послуг, якому передано в експлуатацію та обслуговування житловий будинок АДРЕСА_2 . Співвласниками будинку АДРЕСА_2 рішень щодо форми управління ним не прийнято, управитель органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах не призначався, зважаючи на що означений будинок продовжує обґрунтовано перебувати на утриманні позивача, як об?єкт нерухомого майна, в якому на постійній основі проживають люди та який потребує безперервної та безперебійної експлуатації і обслуговування. Таким чином, саме позивач є суб?єктом господарювання, який з 09.11.2018 року і до цього часу здійснює централізоване утримання і експлуатацію будинку АДРЕСА_2 , фактично виконуючи функції управителя будинку, забезпечуючи надання в будинку житлових послуг, направлених на задоволення господарсько-побутових потреб співвласників, утримання будинку у належному стані, несе відповідні фінансові витрати, проводить нарахування і збір коштів за надані послуги зі споживачів. Натомість, відповідач, якій у будинку належить квартира, роками безпідставно нехтує обов`язком власника майна по його утриманню, тим самим фактично перекладаючи тягар цього обов`язку на інших співвласників, за рахунок яких будинок підтримується у жилому стані, прибирається, освітлюються місця загального користування, забезпечується безперебійна робота ліфтів, внутрішньо-будинкових інженерних мереж будинку, підготовка його до опалювальних періодів тощо. Оплата співвласниками будинку АДРЕСА_2 за утримання та експлуатацію будинку проводилась за цінами (тарифами), розрахованими позивачем з врахуванням обов`язкового переліку відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.12.2013 року №603 «Про затвердження норм часу та матеріально-технічних ресурсів, норм обслуговування для робітників при утриманні будинків, споруд і прибудинкових територій». На даний час, розрахований позивачем економічно-обґрунтований тариф становить 8,82 грн. з ПДВ за 1 м.кв. та 7,21 грн. з ПДФ за 1 м.кв. для першого поверху. З метою забезпечення утримання і експлуатації будинку позивачем були укладені договори з підрядними та спеціалізованими організаціями: з ТОВ «Сервісліфтбуд» - підрядний договір №15/12/15 від 15.12.2015 на виконання робіт з технічного обслуговування ліфтів; з ПП «Мастер-класс» - контракт підряду №4-19 від 19.02.2019 на виконання комплексу робіт з технічного обслуговування і ремонту обладнання ОДС житлових будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 ; з ТОВ «СТ «Профі Груп» - договір №ДГ-0000226 від 02.04.2014 технічне обслуговування систем пожежної сигналізації та системи порошкового пожежогасіння, системи димовидалення та централізованого пожежного спостерігання; з КП «Управляюча компанія» ВМР договір №29/2018 від 14.03.2018 про надання послуг з вивезення, утилізації та захоронення твердих побутових відходів та договір №130/2019 від 21.10.2019 про надання послуг з поводження з побутовими відходами; з КП «Профдезінфекція» - договір №07-4783 від 01.01.2019 та №07-4783 від 01.01.2020; з ТОВ «ДАН ГАРАНТ» - договір №01/08/20 від 01.08.2020 про надання послуг з дератизації та дезінсекції. Забезпечення безперервного та безперебійного водопостачання і водовідведення будинку та безперебійного і безперервного електропостачання в межах спірних періодів здійснювалося на підставі договорів, укладених між позивачем та ПрАТ «ДБК-4». Розмір тарифів на послугу з централізованого постачання холодної води та водовідведення, погоджено рішеннями виконавчого комітету Вишгородської міської ради. Вартість послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій обрахована виходячи із загальної площі квартири відповідача та тарифу на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановленого наказами по підприємству за кв.м. В порушення вимог чинного законодавства України, відповідач хоч фактично і користується усіма послугами, проте не сплачувала за спожиті житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Заборгованість відповідача перед позивачем за спожиті житлово-комунальній послуги за період з грудня 2018 року по квітень 2025 року становить 43 578,47 грн., з яких: 30 886,63 грн. – за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, 1 899,52 грн. – за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, 10 792,32 грн. – за послуги з постачання електричної енергії. Крім того, окрім безумовної сплати суми боргу за надані житлово-комунальні послуги з відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання підлягають стягненню 3% річних у розмірі 1 575,71 грн. та інфляційні витрати – 6 607,00 грн.
 
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30.07.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.
 
08.10.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому вказано, що позивачем не надано до суду доказів надання чи надсилання співвласникам Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази прийняття чи неприйняття співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 відповідно до вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» рішення про вибір моделі договірних відносин та укладення чи неукладення з виконавцем комунальної послуги відповідного договору. Крім того, позивачем на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог до матеріалів справи не надано жодних первинних документів, які б могли підтвердити факт надання відповідачу обумовлених договорами послуг. Враховуючи викладене, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту надання послуг відповідачу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_2 . Позивачем не надано належних та допустимих доказів з яких підстав, визначених законодавством, він надає вигадані послуги в будинку по АДРЕСА_2 , позивач замовчує той факт, що мешканці не обирали позивача управителем та відсутній укладений договір між позивачем та відповідачем, у відповідності до вимог чинного законодавства України, Вишгородська міська рада не призначала позивача управителем, позивачем не вказано жодного нормативного акту на підставі чого відбувається збір та прорахунок коштів, позивач не надав достатніх та достовірних доказів на підтвердження своїх вимог. Крім того, позивач не є ліцензованим постачальником електроенергії та водопостачальником, а тому не має права на постачання, реалізацію та стягнення заборгованості за такі послуг. У відповідача укладені договори на водопостачання та водовідведення та договір на постачання електроенергії, згідно яких відсутня будь-яка заборгованість. Більше того, є акт на прийняття лічильника холодної води, датований 01.08.2020 року, а отже звідки та які показники є у Позивача по якому лічильнику не є зрозумілим. Позивач та відповідач не здійснювали звірки будь-яких показників та будь-яких лічильників. Тому всі доводи є надуманими та не ґрунтуються на вимогах закону. Водночас, згідно поданого позивачем розрахунку, нарахування заборгованості розпочалось з грудня 2018 року. Водночас, відповідно до акту приймання-передачі кватири №339 від 08.04.2019 року, що укладений між відповідачем та ТОВ «ДБК-Партнер», квартира за адресою: АДРЕСА_2 , була передана у власність відповідача саме 08.04.2019 року. Пунктом 6 зазначеного акту чітко встановлено, що обов`язок оплачувати комунальні послуги виникає у відповідача з моменту підписання акту, а відтак будь-які нарахування за період до 08.04.2019 року є безпідставними. Крім того, відповідач вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
10.10.2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій вказано, що 23.08.2018 Державною архітектурно-будівельною комісією України виданий сертифікат про прийняття у експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта «Комплекс багатоповерхових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями по АДРЕСА_2 », Перша черга будівництва-житловий будинок АДРЕСА_4 , й рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 08.11.2018 №339 об`єкту присвоєно поштову адресу АДРЕСА_2 ». Даний новозбудований будинок переданий позивачу з балансу замовника будівництва разом з проектно-технічною документацією для обслуговування і експлуатації за актом від 09.11.2018 приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс. Як слідує з акту, будинок має наступні техніко-економічні показники: кількість поверхів становить 2 секції по 25 поверхі технічний поверх; загальна площа будинку-25971,13 м2; кількість квартир у будинку-372. Будинок облаштовано: водопроводом-372 квартири, з довжиною внутрішньо-будинкових мереж 10600 метрів; каналізацією-372 квартири, з довжиною внутрішньо-будинкових мереж 3746 метрів; центральним опаленням-372 квартири, з довжиною внутрішньо-будинкових мереж 34759 метрів; електроосвітленням-372 квартири, з довжиною внутрішньо-будинкових мереж 119748 метрів; ліфтами-3 одиниць, в тому числі підключеними до об`єданих диспетчерських систем-3 одиниць. Площа газонів та квітників-1073 м.кв.; площа асфальтових покрить-4615 м.кв.; площа прибудинкової території-5688 м.кв. Позивачем, якому був переданий даний будинок, здійснюється централізоване утримання та експлуатація даного будинку. Нарахування по особовим рахункам відкритим (закріпленим) за квартирами у будинку проводяться з грудня 2018 року. Співвласниками будинку АДРЕСА_5 рішень щодо форми управління ним не прийнято, управитель органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах не призначався, зважаючи на що означений будинок продовжує обґрунтовано перебувати на утриманні позивача, як об`єкт нерухомого майна, в якому на постійній основі проживають люди та який потребує безперервної та безперебійної експлуатації і обслуговування. Позивачем до матеріалів справи надано копії наказів, документів на підтвердження технічних показників будинку, договорів з підрядними організаціями, укладеними з метою утримання та забезпечення цілодобової експлуатації будинку тощо, які є належними та допустимими доказами здійснення позивачем утримання та експлуатації будинку. Отже, матеріалами справи підтверджується, що саме позивач є суб`єктом господарювання, який з 09.11.2018 і до цього часу здійснює централізоване утримання і експлуатацію будинку АДРЕСА_2 , фактично виконуючи функціі управителя будинку, забезпечуючи надання в будинку житлових послуг, направлених на задоволення господарсько-побутових потреб співвласників, утримання будинку у належному стані, несе відповідні фінансові витрати, проводить нарахування і збір коштів за надані послуги зі споживачів, й зворотного відповідачем не доведено, у тому числі, не надано жодних доказів того, що утримання будинку здійснювалося будь-яким іншим, аніж позивач, суб`єктом, або що у будинку було створене ОСББ, яке б здійснювало фактичну діяльність з утримання. Зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, а відтак відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання таких послуг не може бути підставою для звільнення відповідача від їх оплати. Отже, обов`язок відповідача як власника квартири сплачувати витрати на утримання спільного майна є імперативним і не залежить від факту укладення індивідуального письмового договору. Позивач надав суду належні та допустимі докази (документи щодо технічних показників будинку, накази по підприємству, договори з підрядними організаціями, акти виконаних робіт), що підтверджують факт постійного та безперервного утримання ним будинку з 2018 року, включаючи прибирання, обслуговування ліфтів, вивезення сміття тощо, а те, що співвласники будинку не визначилися з формою управління та що управитель органом місцевого самоврядування не призначався, й між сторонами не укладався договір у письмовій формі, жодним чином не звільняє відповідача від обов`язку утримувати належне йому майно та оплачувати фактично спожиті послуги. Твердження відповідача про те, що позивач не є ліцензованим постачальником електроенергії та холодної води, не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Позивач надав суду першої інстанції належні та допустимі докази, що до укладення відповідачем індивідуальних договорів з ліцензіатами забезпечення будинку цими послугами здійснювалося саме позивачем. Зокрема, забезпечення безперервного та безперебійного водопостачання і водовідведення будинку та безперебійного і безперевного електропостачання в межах спірних періодів здійснювалося на підставі договорів, укладених між позивачем та ПрАТ «ДБК-4». З січня 2021 електрична енергія на будинок постачається безпосередньо електропостачальною організацією, до договору з якою приєднався позивач. Звертаємо увагу, що відповідач жодним чином не заперечує факту споживання ним електроенергії та води у спірному періоді, як і не вказує, яким же саме суб`єктом (суб`єктами) квартира відповідача забезпечувалася електричною енергію, водопостачанням та водовідведенням у спірному періоді, але намагається уникнути оплати, посилаючись на суто формальні обставини. Укладення відповідачем у 2020 та 2021 роках індивідуальних договорів з ліцензіатами-виконавцями комунальних послуг, після чого відповідач почав сплачувати за послуги саме цим виконавцям, жодним чином не спростовує як споживання ним електричної енергії та холодної води до укладення таких договорів, як і того, що забезпечення мешканців будинку відповідними ресурсами у спірному періоді здійснювалося саме через позивача. У межах спірного періоду послуги споживалися відповідачем на постійній основі. Звернень, заяв, повідомлень про відмову від споживання електричної енергії та водопостачання, їх неналежну якість та/або надання роз`яснень стосовно порядку надання від відповідача у період до укладення індивідуальних договорів з виконавцями не надходило й зворотного відповідачем не доведено. З врахуванням цього позиція, яку відповідач зайняв у даному спорі, є непослідовною та суперечиливою, адже фактично споживаючи (приймаючи) послуги у потрібних йому обсягах він своїми діями засвідчував згоду з фактом надання (постачання) йому цих послуг. Доводи відповідача про те, що нарахування за період з грудня 2018 року по 08 квітня 2019 року є безпідставними через дату підписання ним акту приймання-передачі квартири від 08.04.2019, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. Позивач не є стороною такого акту, передачу квартири відповідачу не здійснював, а будь-які умови, встановлені забудовником щодо моменту виникнення фінансових зобов`язань покупця, якщо такі встановлювалися, мають силу лише для сторін відповідних правовідносин та не можуть бути застосовані до позивача, як окремої обслуговуючої організації.
20.01.2026 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких вказано, що Позивач, ТОВ «ЕК «Компанія «Комфорт-майстер», не був обраний управителем будинку його співвласниками і не призначався на конкурсних засадах органом місцевого самоврядування. Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» №417-VIII від 14.05.2015 року передбачає, що співвласники повинні самостійно визначити форму управління багатоквартирним будинком або обрати управителя. Якщо ж протягом року з дня набрання чинності Законом співвласники не прийняли рішення про форму управління будинком (і ОСББ не створено), управління будинком здійснюється управителем, призначеним виконавчим органом місцевої ради на конкурсній основі. Іншими словами, закон чітко встановлює дві можливі підстави для легітимного виникнення відносин з управління будинком: (а) безпосереднє рішення співвласників (на зборах або шляхом письмового опитування) про обрання управителя та укладення з ним договору, або (б) конкурс, проведений органом місцевого самоврядування, за результатами якого призначається управитель і від імені співвласників укладається договір з ним. У матеріалах справи сам позивач зазначив, що співвласники будинку по АДРЕСА_2 не визначили форму управління будинком. Отже, від самого початку позивач не мав належних правових підстав вимагати від відповідача плату за утримання будинку. Відсутність рішення співвласників чи результатів конкурсу означає відсутність у позивача статусу управителя і, відповідно, відсутність договірних відносин зі співвласниками будинку. Це вже є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Більше того, зі сторони позивача не представлено доказів, що він хоча б пропонував співвласникам укласти договір про управління будинком або обговорював його умови. У матеріалах справи відсутні будь-які рішення співвласників щодо вибору моделі договору та укладення відповідного договору з управителем. Це означає, що з точки зору цивільного права між сторонами немає укладеного правочину, який би породжував обов`язок відповідача сплачувати позивачу винагороду чи плату за послуги. Відповідач справедливо зауважив, що позовні вимоги позивача не підтверджені належними та допустимими доказами реального надання послуг. Позивач, звертаючись до суду, обмежився поданням розрахунку заборгованості і, ймовірно, копій квитанцій/рахунків. Однак він не надав жодних первинних документів (актів виконаних робіт, актів наданих послуг, кошторисів, накладних чи іншої документації), які могли б підтвердити, що заявлені роботи/послуги дійсно виконувалися для утримання будинку і що відповідач отримав від цього користь. Окремо слід зупинитися на тому, що позивач включив до структури нібито боргу відповідача суму за централізоване холодне водопостачання (ХВП) та постачання електричної енергії (ЕЕ). Це є очевидно неправомірним, адже позивач не є виконавцем цих комунальних послуг. Позивач просить стягнути заборгованість, починаючи з грудня 2018 року, тоді як відповідач став власником спірного приміщення лише 8 квітня 2019 року. Така вимога суперечить базовим засадам цивільного права.
22.01.2026 року до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі в яких вказано, що позивач надав суду належні та допустимі докази (документи щодо технічних показників будинку, накази по підприємству, договори з підрядними організаціями, акти виконаних робіт), що підтверджують факт постійного та безперервного утримання ним будинку з 2018 року, включаючи прибирання, обслуговування ліфтів, вивезення сміття тощо, а те, що співвласники будинку не визначилися з формою управління та що управитель органом місцевого самоврядування не призначався, й між сторонами не укладався договір у письмовій формі, жодним чином не звільняє відповідача від обов`язку утримувати належне йому майно та оплачувати фактично спожиті послуги. Твердження відповідача про те, що позивач не є ліцензованим постачальником електроенергії та холодної води, не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Позивач надав суду першої інстанції належні та допустимі докази, що до укладення відповідачем індивідуальних договорів з ліцензіатами забезпечення будинку цими послугами здійснювалося саме позивачем. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується, що для державної реєстрації права власності на квартиру відповідачем було подано пакет документів, до якого входять, зокрема, акт прийому-передачі майнових прав на квартиру, серія та номер: б/н, виданиий 11.12.2017, видавник: ТОВ "ДБК ПАРТНЕР" та гр. ОСОБА_2 , акт прийому-передачі майнових прав на квартиру, виданий 19.01.2018 р., видавник: ТОВ «ДБК-ПАРТНЕР» та ОСОБА_1 . Таким чином, з витягу вбачається, що ОСОБА_1 набув майнові права на квартиру 339 до грудня 2018 року, проти чого відповідач не заперечує. Підсумовуючи, позивач вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню у повному обсязі, натомість відповідачем не надано доказів, які б спростовували позовні вимоги та свідчили про відсутність у відповідача обов`язку сплатити заявлені до стягнення суми, а доводи та твердження, наведені у відзиві у своїй сукупності є необґрунтованими, безпідставними та такими, що на увагу не заслуговують.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, при цьому надав до суду заяву в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засідання проти позовних вимог заперечував, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та заперечення, просив відмовити в задоволенні позову.
Заслухавши думку відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 23 серпня 2018 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано сертифікат ІУ № 163182351721 про прийняття у експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта: «Комплекс багатоповерхових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями по АДРЕСА_2 » Перша черга будівництва житловий будинок АДРЕСА_4 .
Рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 08 листопада 2018 року №339 об`єкту будівництва «Комплекс багатоповерхових будинків з вбудовано - прибудованими приміщеннями по АДРЕСА_2 » Перша черга будівництва житловий будинок АДРЕСА_6 .
Відповідно до витягу з протоколу №362 та акту приймання передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 09 листопада 2018 року, позивачу передано в експлуатацію та обслуговування житловий будинок АДРЕСА_2 .
Згідно акту прийому-передачі квартири покупцю від 08 квітня 2018 року забудовник ТОВ «ДБК-Партнер» передав, а відповідач прийняв квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна №429185555 від 29.05.2025 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .
Статтею 24 Житлового кодексу України передбачено, що жилий будинок може експлуатуватися тільки однією житлово-експлуатаційною організацією.
Отже, оскільки співвласники будинку АДРЕСА_2 , не визначилися з формою управління ним, будинок з 09 листопада 2018 року продовжує перебувати на обслуговуванні та експлуатації позивача.
Наказами ТОВ «ЕК «Комфорт-Майстер» встановлювались тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на ж/б по АДРЕСА_2 , зокрема: на грудень 2018 року тариф визначено в розмірі 4,79 грн. з ПДВ за м^2, для першого поверху– 3,60 грн. з ПДВ за м^2; 01.03.2019 року вирішено виконати перерахунок тарифу з 01.12.2018 року по 28.02.2019 року за тарифом 4,52 грн. з ПДВ за м^2, для першого поверху за тарифом в розмірі 3,79 грн. з ПДВ за м^2; з 01.03.2019 року по 31.03.2019 року тариф становив 6,32 грн. з ПДВ за м^2, для першого поверху - 6,06 грн. з ПДВ за м^2; з 01.04.2019 року по 30.04.2019 року тариф становив 6,95 грн. з ПДВ за м^2, для першого поверху - 6,66 грн. з ПДВ за м^2; з 01.05.2019 року по 31.05.2019 року тариф становив 6,95 грн. з ПДВ за м^2, для першого поверху - 6,69 грн. з ПДВ за м^2; з 01.05.2019 року по 31.05.2019 року тариф становив 6,95 грн. з ПДВ за м^2, для першого поверху - 6,69 грн. з ПДВ за м^2; з 01.03.2021 року тариф становив 6,27 грн. з ПДВ за м^2, для першого поверху – 6,01 грн. з ПДВ за м^2, а тариф на послуги з вивезення ТПВ встановлено в розмірі 0,84 грн. з ПДВ; з 01.06.2023 року тариф становив 7,93 грн. за м^2 з ПДВ, для першого поверху – 7,44 грн. за м^2 з ПДВ; з 01.02.2024 року тариф становив 7,09 грн. з ПДВ за м^2, для першого поверху – 6,60 грн. з ПДВ за м^2; з 01.04.2024 року тариф становив 8,13 грн. з ПДВ з м^2, для першого поверху – 7,06 грн. з ПДВ за м^2;з 01.06.2024 року тариф становив 8,82 грн. з ПДВ за м^2, для першого поверху – 7,41 грн. з ПДВ за м^2.
З метою забезпечення утримання і експлуатації будинку позивачем були укладені договори з підрядними та спеціалізованими організаціями: з ТОВ «Сервісліфтбуд» - підрядний договір №15/12/15 від 15.12.2015 на виконання робіт з технічного обслуговування ліфтів; з ПП «Мастер-класс» - контракт підряду №4-19 від 19.02.2019 на виконання комплексу робіт з технічного обслуговування і ремонту обладнання ОДС житлових будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 ; з ТОВ «СТ «Профі Груп» - договір №ДГ-0000226 від 02.04.2014 технічне обслуговування систем пожежної сигналізації та системи порошкового пожежогасіння, системи димовидалення та централізованого пожежного спостерігання; з КП «Управляюча компанія» ВМР договір №29/2018 від 14.03.2018 про надання послуг з вивезення, утилізації та захоронення твердих побутових відходів та договір №130/2019 від 21.10.2019 про надання послуг з поводження з побутовими відходами; з КП «Профдезінфекція» - договір №07-4783 від 01.01.2019 та №07-4783 від 01.01.2020; з ТОВ «ДАН ГАРАНТ» - договір №01/08/20 від 01.08.2020 про надання послуг з дератизації та дезінсекції. Забезпечення безперервного та безперебійного водопостачання і водовідведення будинку та безперебійного і безперервного електропостачання в межах спірних періодів здійснювалося на підставі договорів, укладених між позивачем та ПрАТ «ДБК-4».
Разом з тим, позивач своєчасно та в повному обсязі надавав відповідачу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що підтверджується актами надання відповідних послуг.
В порушення вимог чинного законодавства України, відповідач хоч фактично і користується усіма послугами, проте не сплачував за спожиті житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача перед позивачем за спожиті житлово-комунальній послуги за період з грудня 2018 року по квітень 2025 року становить 43 578,47 грн., з яких: 30 886,63 грн. – за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, 1 899,52 грн. – за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, 10 792,32 грн. – за послуги з постачання електричної енергії.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать:
1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку.
2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
При цьому, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно до п. 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.
Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно норм ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом встановлено, що відповідачем порушено встановлені зобов`язання по оплаті наданих житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що тягне настання цивільно-правової відповідальності винної особи, яка має сплатити суму боргу, про яку просить позивач.
В порушення вимог чинного законодавства України, відповідач фактично користувався послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, наданими йому позивачем, проте, не оплачувала вартості спожитих комунальних послуг.
Суд не приймає до уваги посилання відповідача про відсутність укладеного з позивачем договору, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та є усталеним у практиці Верховного Суду, зокрема, підтриманий у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 761/48615/18-ц (провадження № 61-14819 св 20), від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц (провадження № 61-20523св19), від 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17 (провадження № 61-13603св19).
Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Як встановлено судом, відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_7 .
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ЕК «Комфорт-Майстер» надавались послуги до вказаного житлового будинку, що підтверджується актами надання відповідних послуг.
Отже, відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії, які надає позивач, та несе обов`язок зі сплати таких послуг, незалежно від факту укладення договору між сторонами.
Будь-яких доказів того, що у спірний період послуги, що надає позивач, відповідачем не споживались, ОСОБА_1 не надано.
Інші доводи, наведені у відзиві, не звільняють відповідача від обов`язку сплачувати вартість житлово-комунальних послуг, які фактично споживалися нею. При цьому встановлено, що протягом періоду споживання відповідач з жодними зауваженнями чи претензіями до позивача не зверталася.
Водночас суд погоджується з доводами відповідача про відсутність підстав для стягнення з нього заборгованості за період коли квартира ще не була йому передана з огляду на наступне.
Так, з акту прийому-передачі квартири покупцю від 08.04.2019 року вбачається, що ТОВ «ДБК-Партнер» побудував та передав ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .
Пунктом 6 вказаного акту передбачено, що після відкриття будинку під заселення та підписання сторонами Акту прийому-передачі квартири, покупець несе відповідальність за охорону своєї квартири і сплачує комунальні послуги.
Таким чином, саме підписання Акта приймання-передачі квартири є юридичним фактом, з яким сторони пов`язали виникнення у покупця відповідних майнових прав та обов`язків, у тому числі обов`язку щодо утримання квартири та оплати житлово-комунальних послуг. До моменту підписання зазначеного акта покупець не набуває фактичного володіння квартирою, не має можливості користуватися нею та, відповідно, не може бути визнаний особою, на яку покладається обов`язок із відшкодування витрат на утримання такого майна.
Матеріалами справи підтверджується, що Акт приймання-передачі квартири був підписаний відповідачем лише 08 квітня 2019 року. Отже, саме з цієї дати у відповідача виник договірний обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг, пов`язаних із утриманням та користуванням квартирою.
За таких обставин відсутні будь-які правові та договірні підстави для покладення на відповідача обов`язку зі сплати вартості житлово-комунальних послуг за період, що передував 08 квітня 2019 року, оскільки в зазначений період відповідач ще не набув ані права володіння та користування квартирою, ані відповідного обов`язку щодо її утримання.
Враховуючи наведене, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги, нарахованої за період до 08.04.2019 року, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і не підлягають задоволенню.
За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з період з квітня 2019 року по квітень 2025 року в розмірі 40 909,23 грн.
Положеннями ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язань наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.
Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини другої статті 625 ЦК України.
Водночас, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, суд також вважає за необхідне здійснити перерахунок заборгованості за інфляційними витратами та 3% річних, внаслідок чого з відповідача підлягають стягненню інфляційні витрати – 6 315,66 грн. та 3% річних – 1 396,84 грн.
Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного.
Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року.
Таким чином, зупинення строку позовної давності відбулося з 02 квітня 2020 року.
Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Водночас, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб із наступним продовженням воєнного стану в Україні та дією такого на момент прийняття судового рішення.
Згідно з п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Отже, на момент звернення ТОВ «ЕК «Комфорт-Майстер» до суду із позовом строк позовної давності не сплив.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовну заяву задоволено частково, суд, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача в сумі 2 844,30 грн., виходячи з розрахунку: 48 621,73 грн. (розмір задоволених позовних вимог) ? 3 028,00 грн. (сума сплаченого судового збору) : 51 761,18 грн. (розмір заявлених позовних вимог).
Керуючись ст. ст.4, 10-13, 258-268, 354 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:
 
Позовні вимоги – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 40 909,23 грн., інфляційні витрати в розмірі 6 315,66 грн., 3% річних в розмірі 1 396,84 грн. та витрати по сплаті судового збору - 2 844,30 грн.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер», код ЄДРПОУ 35899928, місцезнаходження: 02129, м. Київ, вул. О. Пчілки, 2.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Подільським РВ ГУДМС України в м. Києві 25.06.2016 р., місце реєстрації: АДРЕСА_8 .

Головуючий: М.Б.Баличева