СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2026 року м. Харків Справа № 922/1565/26 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в порядку спрощеного (без виклику представників сторін) провадження апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Моісеєнка Олексія Борисовича (вх.№1597Х/1) на рішення ухвалене Господарським судом Харківської області у складі судді Кухар Н.М. 13.07.2026 (повний текст складений 13.07.2026) в порядку спрощеного позовного провадження у справі №922/1565/26
за позовом Фізичної особи - підприємця Моісеєнка Олексія Борисовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 
до Фізичної особи - підприємця Юдіна В`ячеслава Олеговича ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 )
про стягнення 259382,00грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Моісеєнко Олексій Борисович звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до фізичної особи - підприємця Юдіна В`ячеслава Олеговича про стягнення з відповідача на свою користь пені за прострочення виконання робіт за Договором № 20250409-1 від 09.04.2025 та Додатком №1 від 29.10.2025 у розмірі 259382,00грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у визначені Договором строки не виконав погоджені сторонами роботи.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 13.07.2026 у справі №922/1565/26 у позові фізичної особи - підприємця Моісеєнка Олексія Борисовича до фізичної особи - підприємця Юдіна В`ячеслава Олеговича про стягнення 259382,00грн відмовлено.
Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Моісеєнка Олексія Борисовича на користь Фізичної особи - підприємця Юдіна В`ячеслава Олеговича витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15976,56 грн.
Суд дійшов висновку, що позивачем не підтверджено правомірність нарахування штрафних санкцій, обрано неналежний (неефективний) спосіб захисту та не доведено порушення відповідачем зобов`язань за Договором.
За висновками суду позивач підміняє правову природу правовідносин, намагаючись застосувати штрафні санкції за "прострочення строку" до правовідносин щодо "претензій до якості".
Суд зазначив, що стягнення пені за наявності об`єктивно невиправних технічних особливостей Вебсайту не здатне поновити право позивача та не відповідає критеріям ефективності в розумінні сталої практики Великої Палати Верховного Суду та ст. 13 ЄКПЛ. Належними способами захисту у випадку суперечок щодо якості є виключно заходи, визначені ст. 858 ЦК України, а не штучне продовження періоду нарахування штрафних санкцій за Договором.

21.07.2026 ФОП Моісеєнко Олексій Борисович вернувся до Східного апеляційного господарського суду через підсистему Електронний суд апеляційною скаргою, в якій просить суд:
1. Прийняти апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Моісеєнка Олексія Борисовича до розгляду.
2. Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 13.07.2026 у справі №922/1565/26.
3. Врахувати під час апеляційного перегляду докази, подані позивачем разом із відповіддю на відзив, а також долучити та врахувати скріншот листування сторін у Telegram від 18-19.12.2025 щодо рахунків №117 - 118, оскільки цей доказ спростовує висновок суду першої інстанції про відсутність у позивача зауважень щодо оплати рахунку №118 та має істотне значення для правильного вирішення справи. Скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 13.07.2026 у справі №922/1565/26 повністю.
4. Ухвалити нове рішення, яким позов Фізичної особи - підприємця Моісеєнка Олексія Борисовича до Фізичної особи - підприємця Юдіна В`ячеслава Олеговича про стягнення пені задовольнити повністю.
5. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Юдіна В`ячеслава Олеговича на користь Фізичної особи - підприємця Моісеєнка Олексія Борисовича пеню за прострочення виконання робіт за Договором №20250409-1 від 09.04.2025 та Додатком №1 від 29.10.2025 у розмірі 259 382,00 грн.
6. Відмовити відповідачу у стягненні з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 976,56 грн.
7. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Юдіна В`ячеслава Олеговича на користь Фізичної особи - підприємця Моісеєнка Олексія Борисовича судові витрати, понесені у суді першої інстанції та у суді апеляційної інстанції.

Апелянт вважає, що суд помилково ототожнив оплату проміжних рахунків із прийняттям кінцевого результату робіт, хоча метою Договору було створення інтернет-магазину, що є єдиним робочим програмним комплексом, встановленим на сервері позивача та прийнятим позивачем в експлуатацію
Доводи апеляційної скарги є наступними:
1) Суд першої інстанції помилково оцінив спірні правовідносини як набір окремих оплачених рахунків, кожен з яких нібито мав самостійне значення для позивача. Також суд не оцінив той факт, що в процесі дії Договору жоден Акт приймання-передачі виконаних робіт/наданих послуг сторонами підписано не було.
У цій справі результатом мав бути не просто набір сторінок сайту або окремих програмних модулів, а єдина робоча система інтернет-магазину.
Факт оплат не змінює правової природи Договору. Ці платежі здійснювалися в межах одного проєкту зі створення інтернет-магазину та були спрямовані на досягнення одного кінцевого результату, а не на придбання позивачем окремих йому не потрібних (у вигляді роздроблених фрагментів) частин програми.
2) Суд першої інстанції безпідставно сприйняв пояснення відповідача про технічні складнощі та неможливість досягнення очікуваного позивачем результату як обставини, що виправдовують невиконання робіт у встановлений строк.
Позивач вважає, що такі пояснення мають суб`єктивний характер і не можуть звільняти відповідача від відповідальності за прострочення. Відповідач є професійним виконавцем у сфері створення вебсайтів та програмних рішень і саме він мав оцінити технічну можливість виконання погоджених робіт до підписання Додатку №1.
3) Суд помилково звів спір до питання якості, хоча йдеться про відсутність погодженого результату на визначену сторонами дату, оскільки коли відсутній кінцевий результат, неможливо говорити про його якість, адже відсутній сам предмет оцінки.
4) Суд неправильно оцінив розрахунок пені. Пп. 7.1.1 Договору прямо передбачає відповідальність відповідача за недотримання строків надання послуг у вигляді пені у розмірі 1% від вартості недовиконаних послуг за кожен день прострочення.
5) Суд неправильно оцінив значення рахунку №118 та посилаючись на неоплату позивачем рахунку №118 від 04.12.2025, дійшов висновку, що у відповідача виникло право затримати виконання наступних етапів робіт.
6) Суд неповно дослідив та неправильно оцінив докази у справі.
7) Суд першої інстанції залишив без розгляду відповідь позивача на відзив та не врахував додані до неї докази, пославшись на пропуск процесуального строку.
Суд першої інстанції безпідставно не врахував докази фактичного погодження технічного завдання, хоча саме вони мали істотне значення для оцінки доводів відповідача про нібито непогодженість обсягу робіт та технічну неможливість їх виконання.
Такий підхід призвів до неповного з`ясування обставин справи та неправильного вирішення спору, у зв`язку з цим позивач просить суд апеляційної інстанції врахувати відповідь на відзив та додані до неї докази, оскільки вони безпосередньо стосуються доводів відповідача, викладених у відзиві, і мають істотне значення для правильного вирішення справи.
8) Суд першої інстанції безпідставно стягнув з позивача витрати відповідача на професійну правничу допомогу.
Апелянт вважає, що стягнення цих витрат є похідним від помилкового висновку суду про відмову в задоволенні позову. Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові на переконання скаржника підлягає скасуванню, то відсутні підстави і для покладення на позивача витрат відповідача на правничу допомогу. Також за доводами скаржника суд формально прийняв заявлений відповідачем розмір витрат, не перевіривши його реальність, необхідність, розумність і співмірність із фактичним обсягом наданих послуг

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 22.07.2026 справу №922/1565/26 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.07.2026 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/1565/26; відкладено вирішення питань щодо руху апеляційної скарги ФОП Моісеєнка Олексія Борисовича на рішення Господарського суду Харківської області від 13.07.2026 у справі №922/1565/26 до надходження матеріалів справи.
31.07.2026 справа № 922/1565/26 надійшла до Східного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.07.2026, крім іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Моісеєнка Олексія Борисовича на рішення Господарського суду Харківської області від 13.07.2026 у справі №922/1565/26. Постановлено розглядати без повідомлення учасників справи.
14.08.2026 від Фізичної особи - підприємця Юдіна В`ячеслава Олеговича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому наводить заперечення щодо доводів апеляційної скарги та вважає, що місцевим господарським судом в повному обсязі установлені всі обставини, які мають значення для вирішення спору, надано їм належну оцінку, правильно застосовані норми матеріального права. На переконання відповідача місцевий господарський суд правильно оцінив, що оплати етапів робіт замовником свідчать про прийняття ним таких етапів без зауважень. Відповідач зауважує, що він повідомляв позивача про те, що використання технічних рішень, які бажає позивач для досягнення конкретної мети - отримання Вебсайту конкретної якості є неможливим. Відповідач наполягає на тому, що робота була виконана і тому, місцевий господарський суд правильно розцінив, що в даному випадку позивач помилково стверджує про порушення строків виконання, в той час як реальні претензії стосуються якості робіт, а не строків виконання. Крім того, відповідач не погоджується з розрахунком пені, який виконаний позивачем.
Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін. Стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати.
19.08.2026 від апелянта надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій наводить заперечення щодо аргументів відповідача, викладених у відзиві. Наполягає на задоволенні апеляційної скарги.

Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного (без виклику представників сторін) не надходило.
Східний апеляційний господарський суд, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм процесуального права та правильність застосування норм матеріального права під час ухвалення оскаржуваного рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, зазначає наступне.
Як убачається з матеріалів справи 09.04.2025 між фізичною особою - підприємцем Моісеєнком Олексієм Борисовичем (Замовник) та фізичною особою - підприємцем Юдіним В`ячеславом Олеговичем (Виконавець) укладено Договір про надання послуг (виконання робіт) №20250409-1 зі створення вебсайту (інтернет-магазину) (далі - Договір).
Предметом договору є створення вебсайту, при цьому виконавець має передати результат у вигляді програмного комплексу, встановленого та придатного для роботи на сервері Замовника.
Відповідно до п. 1.1 Договору виконавець зобов`язується виконати роботи (надати послуги) зі створення Вебсайту, а замовник зобов`язується приймати та оплачувати надані послуги відповідно до умов цього Договору.
Згідно п. 1.2 Договору основні вимоги та опис послуг/и фіксуються у Додатках (в тому числі - Технічному завданні) до цього Договору (що мають далі назву "Додатки"), які підписуються сторонами та є невід`ємними частинами цього Договору, де вказуються істотні умови, перелік робіт, строки (терміни), вартість надання послуг та інші параметри.
Пунктом 2.3 Договору сторони узгодили, що передання виконаного завдання: якщо між сторонами не погоджено інше, після завершення надання послуг, виконавець передає замовнику всі створені матеріали, зокрема результати інтелектуальної діяльності, у вигляді, доступному для редагування (якщо це може бути застосовано до відповідного матеріалу). Виконавець передає замовнику всі необхідні доступи і дані для запуску і роботи Вебсайту.
Пунктом 2.4 Договору закріплено, що приймання результатів послуг відбувається під час особистої зустрічі уповноважених представників сторін або через Zoom чи його аналоги. Засвідченням факту належного виконання Послуг за цим Договором є Акт приймання-передачі послуг (далі - "Акт"), підписаний обома Сторонами. Виконавець направляє замовнику Акт, а замовник зобов`язаний повернути підписаний Акт протягом п`яти робочих днів з моменту отримання або надати свої зауваження до нього. У випадку не повернення Акту протягом вказаного строку, послуги вважаються прийнятими Замовником.
Розділом 3 Договору передбачено внесення змін (правок).
Так, сторонами погоджено наступний порядок внесення змін (правок): 
3.1.1. зміни надаються Замовником одним списком у зібраному комплексі, охоплюючи всі аспекти дизайну Вебсайту та вносяться Виконавцем безкоштовно в кількості не більше 2 (двох) разів за умови невідповідності Вебсайту Технічному завданню. 
3.1.2. у разі повідомлення Виконавцем Замовника про готовність Вебсайту, зміни до нього повинні бути надані Замовником не пізніше ніж через 5 працьовних днів після отримання доступу до Вебсайту. У разі не надання змін/зауважень протягом зазначеного строку вважається, що Замовник не має зауважень та претензій до Вебсайту і приймає послуги в повному обсязі, а тому всі наступні зміни вносяться Виконавцем за додаткову оплату.
Розділ 4 Договору передбачає порядок оплати послуг (виконаних робіт).
Так, загальна вартість Договору визначається як сума вартості послуг наданих Виконавцем відповідно до умов цього Договору та його Додатків і не може перевищувати еквівалент 19494 євро. Поетапна вартість послуг встановлюється виконавцем в Додатку до цього Договору. 
Оплата робіт за Договором здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця. 
Замовник перераховує виконавцю передоплату в розмірі 20% (двадцяти відсотків) від вартості зазначених у Проформі-інвойсі на кожен окремий етап робіт протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту їх виставлення. Остаточна оплата в розмірі 80 % після виконання етапу робіт Замовник здійснює протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання Сторонами відповідного Акту надання послуг. 
У випадку порушення замовником встановлених строків оплати етапу надання послуг, виконавець має право затримати виконання послуг поточного етапу та наступних етапів на строк до їх повної оплати у розмірі та порядку, який вказаний у п. 4.3 цього Договору. У такому разі виконавець звільняється від відповідальності за порушення строків виконання послуг.
Розділом 7 Договору передбачена відповідальність за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань.
Так, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України з урахуванням таких положень: 
7.1.1 якщо виконавець не дотримується строків надання послуг, то замовник має право вимагати сплати виконавцем пені в розмірі 1,0% від вартості недовиконаних послуг за кожен день прострочення; 
7.1.2 у разі прострочення строків оплати послуг, замовник зобов`язаний сплатити виконавцю пеню в розмірі 1,0% від вартості несплачених послуг за кожен календарний день прострочення.
Згідно п. 8.1 Договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) і діє до "31" грудня 2025, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами умов Договору. 

29.10.2025 підписаний Додаток №1 до Договору.
У Додатку №1 від 29.10.2025 до Договору сторони визначили ключові етапи інтеграції та строки їх завершення, а саме: перенесення сайту із серверного середовища розробки (dev-середовища) на робоче серверне середовище Замовника (production/prod-середовище), тобто на сервер, на якому сайт мав фактично працювати для користувачів та використовуватися як завершений інтернет-магазин - до 31.10.2025; інтеграція з постачальником GPD - до 05.11.2025; інтеграція з програмою обліку Money S3 - до 21.11.2025; завершення зв`язування платіжної системи з повним процесом оформлення замовлення - до 21.11.2025; візуальні доопрацювання та фіналізація - до 12.12.2025; повна інтеграція з CRM - до 26.12.2025; видалення багів та врахування зауважень Замовника - до 10.01.2026.
Пунктом 1.1 Додатку №1 було встановлено, що виконавець зобов`язується в строки, зазначені в цьому Додатку, виконати, а замовник - прийняти та оплатити ключові інтеграції.
Підпункти 2.2-2.5 Додатку №1 передбачають, що після завершення кожного етапу виконавець мав надати тестовий доступ або демонстрацію працездатності відповідного функціоналу, повний технічний опис і документацію інтеграції, а остаточна оплата мала проводитися лише після повного завершення всіх етапів інтеграції, передачі вихідних кодів, технічної документації та успішного запуску проєкту на продуктивному сервері Замовника.
Замовник упродовж 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання повідомлення про завершення етапу перевіряє працездатність інтеграції. Якщо функціонал працює належним чином, Замовник:
- здійснює оплату за виставленим рахунком у повному обсязі,
- підписує Акт приймання-передачі робіт по відповідному етапу.
Відповідно до п. 3.1 Додатку №1 до Договору, сторони підтверджують, що усі положення Договору, не виправлені цим Додатком, є дійсними та обов`язковими до виконання.
Тобто, Додатком № 1 до Договору було змінено порядок оплати робіт з часткової (20% та 80% (у разі відсутності заперечень)) на повну оплату протягом 5 днів після отримання рахунку та Акта у разі відсутності заперечень у замовника.

Матеріалами справи підтверджується, що після укладення договору виконавець виставляв, а замовник оплачував рахунки, які виставлялися в межах реалізації проєкту, спрямованого на досягнення погодженого кінцевого результату, а саме:
- рахунок №93 від 25.08.2025 на суму 81000,00грн, який сплачений замовником у повному обсязі 03.09.2025 згідно з квитанцією про прийняття до виконання платіжної інструкції №191;
- рахунок №94 від 25.08.2025 на суму 65500,00грн, який сплачений замовником у повному обсязі 24.09.2025 згідно з квитанцією про прийняття до виконання платіжної інструкції №195;
- рахунок №99 від 23.09.2025. У межах виконання зобов`язань за Договором замовник 29.10.2025 здійснив оплату в сумі 103000,00грн, як передоплату за договором, згідно з квитанцією про прийняття до виконання платіжної інструкції №205;
- рахунок №105 від 10.10.2025 на суму 67300,00грн. На виконання зазначеного рахунку замовник 15.12.2025 здійснив оплату в сумі 66900,00грн згідно з квитанцією про прийняття до виконання платіжної інструкції №214;
- рахунок №110 від 05.11.2025 на суму 60500,00грн, який сплачений замовником у повному обсязі 11.11.2025 згідно з квитанцією про прийняття до виконання платіжної інструкції №206;
- рахунок №117 від 27.11.2025 на суму 71400,00грн, який сплачений замовником у повному обсязі 06.02.2026 згідно з квитанцією про прийняття до виконання платіжної інструкції №223.
Таким чином, у межах виконання Договору замовник сплатив на користь виконавця грошові кошти у загальному розмірі 448300,00грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями про прийняття до виконання платіжних інструкцій та не заперечується виконавцем.
З огляду на те, що після настання обумовленої у договорі дати завершення робіт замовник не отримав працюючого інтернет магазину, то 05.03.2026 замовник направив на електронну адресу виконавця ІНФОРМАЦІЯ_1 лист із зауваженнями до фактичного стану проекту та з додатками, зокрема, з технічним завданням, log-файлом імпорту та іншими матеріалами, що підтверджується скріншотом електронного листування від 05.03.2026, який наявний в матеріалах справи.
11.03.2026 о 18:59 виконавець зі своєї договірної електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 направив на адресу замовника info.sroautomir@gmail.com лист з темою "Re: лист", у якому відповідав на зауваження позивача. Так, у вказаному листі зазначено, що автоматична активація товарів для всього каталогу не застосовується, що певні функції можуть бути реалізовані як окреме доопрацювання, що інтеграція замовлень через API не входила до погодженого обсягу робіт. Крім того, виконавець просив "здійснити оплату за відповідними рахунками перед продовженням подальших робіт".
12.03.2026 о 10:32 виконавець у наступному електронному листі з темою "Re: Доступ до Prod оточення" повідомив замовника: "У файлі ви знайдете необхідні вам доступи для Prod середовища".
13.03.2026 замовник у відповідь електронним листом, направленим на адресу виконавця ІНФОРМАЦІЯ_1, тема "Re: Доступ до Prod оточення", заперечив проти позиції виконавця. У цьому листі замовник зазначив, що доступи до production-серверу йому не потрібні, оскільки саме замовник надавав їх виконавцю, а також вказав, що проект не завершено, інтеграції працюють некоректно, остання актуальна версія проекту не перенесена належним чином на сервер замовника, а ключі доступу, технічна документація, описи API, конфігурації та інші матеріали для перевірки і приймання не були передані належним чином. У цьому ж листі від 13.03.2026 замовник вимагав передати повний актуальний вихідний код проекту, усі репозиторії, дамп баз даних, конфігураційні файли та інструкції розгортання, API-ключі, технічну документацію щодо інтеграцій з GPD, Money S3, Zoho та GLS, а також усі наявні доступи до сервісів, серверів, dev/prod середовищ, панелей керування, баз даних та інших елементів інфраструктури проекту

Оскільки після настання обумовленої в договорі та додатку до нього дати завершення робіт замовник не отримав працюючого інтернет магазину, а замовник не має відповідних знань та кваліфікації для оцінки технічної сторони виконаних робіт, то замовник звернувся до тестувальника сайтів ФОП Котляренко Аліною Вікторівною. Між вказаною особою тестувальником (як сторонньою та не зацікавленою особою) та ФОП Моісеєнко О.Б. укладений Договір №2025-12-12 на тестування сайту.
12.03.2026 ФОП Котляренко А.В. проведено тести та складено Висновок №1, зі змісту якого вбачається, що станом на дату тестування сайт містив невиправлені програмні помилки, частина заявленого функціоналу не була реалізована або працювала некоректно, зокрема, були виявлені проблеми в інтеграції з Money S3, відсутність повноцінної інтеграції з Zoho, неповна реалізація інтеграції з постачальником GPD, а також інші технічні недоліки, що впливають на можливість повноцінного використання системи.
Оскільки між сторонами не було досягнуто згоди щодо виконання договору про виконання робіт зі створення інтернет магазину, то Замовник ФОП Моісеєнко О.Б., посилаючись на незавершення в обумовлені сторонами у договорі та додатку до нього строки робіт, нарахував та заявив до стягнення пеню за порушення строків завершення робіт зі створення вебсайту (інтернет магазину).
Так за порушення виконавцем зобов`язань за Договором замовником нараховано штрафні санкції наступним чином:
1. За період з 11.01.2026 по 05.02.2026: кількість днів прострочення - 26 днів; вартість недовиконаних послуг - 376900,00грн; пеня - 376900,00грн х 1% х 26 = 97994,00грн.
2. За період з 06.02.2026 по 13.03.2026: кількість днів прострочення - 36 днів; вартість недовиконаних послуг - 448300,00грн; пеня - 448300,00грн х 1% х 36 = 161388,00грн.
Загальна сума пені за розрахунком позивача становить 259382,00грн. З відповідним позовом позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 13.07.2026 у справі №922/1565/26 в задоволенні позовних вимог відмовлено. Мотиви ухваленого судом першої інстанції рішення наведені вище.
Позивач не погодився з ухваленим судом першої інстанції рішенням та звернувся з апеляційною скаргою, доводи та вимоги якої наведені вище.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, Східний апеляційний господарський суд керується наступним.
Предметом позову у даній справі є вимоги позивача до відповідача про стягнення пені за порушення строків виконання зобов`язань за договором про надання послуг (виконання робіт зі створення Вебсайту).
Підставами позову є порушення строків обумовлених сторонами у договорі щодо передання предмету договору (готового коректно працюючого Вебсайту відповідно до узгодженого між сторонами замовлення).
Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Так, договір, укладений між відповідачем та позивачем, за своєю правовою природою відноситься до договорів підряду, оскільки він містить зобов`язання як з виконання робіт так із передачі їх майнового результату, визначеного та окремого від дій, а саме програмного продукту у власність іншої особи (замовника).
Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Як установлено та зазначено вище, замовник здійснював поетапну оплату робіт зі створення кінцевого результату /продукту - Вебсайту. Замовник сплатив на користь виконавця грошові кошти у загальному розмірі 448300,00грн.
Останній рахунок на оплату №118 від 04.12.2025 не був оплачений замовником. Замовник обґрунтовує несплату рахунку №118 від 04.12.2025 відсутністю належного завершення проєкту, не переданням результату робіт у погодженому обсязі, а також відсутністю належної процедури здачі та приймання виконаних етапів.
Стаття 846 Цивільного кодексу України визначає, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.
Східний апеляційний господарський суд зауважує, що оскільки виконання зобов`язання, проведене належним чином, є однією із підстав його припинення (ст. 599 Цивільного кодексу України), то виконання боржником, у даному випадку відповідачем (зобов`язаною стороною за договором в частині виконання робіт), виконання умов договору повинно бути підтверджено належним чином, зокрема, актом виконаних робіт, оформленими у відповідності до укладеного між сторонами Договору.
Апеляційний господарський суд вважає, що місцевим господарським судом не надано оцінки тому, що відповідачем не надано суду належних та вірогідних доказів, у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, на підтвердження виконання в повному обсязі робіт за договором.
Місцевий господарський суд помилково оцінив оплати замовника окремих етапів робіт як доказ прийняття кінцевого предмету замовлення.
Так, предметом Договору був не процес програмування сам по собі і не окремі технічні дії виконавця, а результат у вигляді функціонуючого вебсайту/інтернет-магазину, придатного для запуску та фактичного використання замовником і його покупцями.
Отже договір вважається виконаним лише після передання кінцевого результату -функціонуючого вебсайту/інтернет-магазину (у вигляді програмного комплексу - інтернет-магазину, у якому всі ці елементи працюють разом і забезпечують фактичне використання сайту у господарській діяльності).
Натомість матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань у вигляді кінцевого продукту договору в обумовлені сторонами строки.
Факт оплати окремих етапів виконаних робіт не свідчить про прийняття замовлення вцілому у його кінцевому вигляді.
Поетапна модель робіт та їх оплати була способом організації виконання та фінансування проєкту. Виконані на окремих етапах роботи не є самостійними продуктами, а є лише частинами замовленого кінцевого продукту.
Виконавець, укладаючи договір та додаток до нього, розумів обсяг та зміст взятих на себе зобов`язань та строки їх виконання. Так кінцевою датою передачі готового предмету договору є 10.01.2026.
Однак, наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що в обумовлені строки кінцевий продукт не був переданий замовнику. Передані виконавцем частини проекту не є єдиною працюючою системою.
Посилання відповідача на те, що він вчинив всі можливі дії, однак отримати бажаний замовником результат не є можливим Східний апеляційний господарський суд відхиляє, як такі, що не можуть бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності, оскільки відповідач свідомо взяв на себе зобов`язання за договором та мав оцінити технічну можливість їх виконання.
При цьому, у разі неможливості виконання зобов`язань виконавець (боржник) має право вимагати припинення зобов`язання, якщо обставини виникли без його вини (непереборна сила), або ініціювати розірвання договору, проте він зобов`язаний завчасно повідомити замовника та нестиме майнову відповідальність у разі наявності вини.
Натомість матеріали справи не містять доказів неможливості виконання виконавцем взятих на себе зобов`язань. Зазначаючи про таку неможливість виконавець не вказує, коли саме він зрозумів та довідався про таку неможливість. Разом з цим, матеріали справи містять докази отримання виконавцем коштів за кожен етап виконання завдання та вимогу про оплату останнього рахунку (яка висловлена вже після настання строку виконання зобов`язань) для продовження робіт за договором.
Посилання відповідача (виконавця) на неможливість виконання завдання після настання кінцевого строку його виконання дає підстави для обґрунтованого висновку про недобросовісну та суперечливу поведінку виконавця, оскільки він не зазначав про таку неможливість під час укладення договору та узгодження завдання.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №145/2047/16 зазначено, що в праві України доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) проявляється, зокрема, у кваліфікації певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи, та базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), в основі якої - принцип добросовісності.
Поведінка є такою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, якщо вона не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона правовідносин розумно покладалася на ці заяви чи попередню поведінку.
Конституційний Суд України у рішенні від 28.04.2021 №2-р(ІІ)/2021 вказав, що ч.3 ст.13 та ч.3 ст.16 ЦК мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, тому що ця мета є правомірною (легітимною) (абз.3 пп.5.4 п.5 мотивувальної частини).
Крім того, на думку Конституційного Суду України, тлумачення та застосування судами джерел цивільного права у будь-якому разі має ґрунтуватися на таких засадах цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність і розумність (абз.3 пп.3.5 п.3 мотивувальної частини).
У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17 зроблено висновок про те, що добросовісність (п.6 ст.3 ЦК) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Цей висновок був застосований у п.91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №461/9578/15-ц.
Посилання на неможливість виконання завдання вже після того, як сплив визначений строк, свідчить про прострочення боржника (виконавця) та спробу виправдати попереднє невиконання зобов`язань, враховуючи те, що виконавець добровільно погодився виконати завдання замовника та не повідомляв про те, що воно не можу бути реалізовано з технічних причин. З юридичної точки зору це означає настання несприятливих наслідків для сторони, яка порушила терміни.
Отже, Східний апеляційний господарський суд вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що відповідачем порушені взяті на себе зобов`язання щодо строку виконання робіт за договором.
Апеляційний господарський суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спір між сторонами стосується якості виконаних робіт, оскільки як установлено та зазначено вище і не спростовано відповідачем відсутній кінцевий продукт замовлення - працюючий інтернет магазин /Вебсайт. Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів передачі замовнику кінцевого продукту замовлення.
Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Як установлено та зазначено вище, останній етап - видалення багів та врахування зауважень Замовника - мав бути виконаний до 10.01.2026. Тобто прострочення виконання зобов`язання почалось з 11.01.2026.
Сторони у п. 7.1 Договору передбачили, що якщо виконавець не дотримується строків надання послуг, то замовник має право вимагати сплати виконавцем пені в розмірі 1,0% від вартості недовиконаних послуг за кожен день прострочення.
Східний апеляційний господарський суд погоджується з доводами апелянта про те, що авансово оплачені замовником роботи були частинами одного проєкту. Вони мали привести до створення єдиної робочої системи інтернет-магазину. Якщо таку систему не створено і не передано, то ці оплачені етапи роботи не забезпечили результату, заради якого вони виконувалися. Крім того, як виснувано вище, окремі етапи роботи не є самостійними продуктами, а є лише частиною остаточного результату, який не був досягнутий в обумовлені строки виконавцем.
Враховуючи наведене, Східний апеляційний господарський суд вважає обґрунтованим та правомірним розрахунок заявленої до стягнення позивачем пені, виходячи саме з оплачених коштів у розмірі 448300грн, оскільки виконавець, беручи на себе відповідні зобов`язання, визначив та погодився що ці етапи робіт у сукупності повинні були забезпечити технічне виконання предмету договору.
Розрахунок пені, виконаний позивачем, є арифметично правильним, а період її нарахування визначений вірно з дотриманням вимог закону та умов договору. 
Щодо неоплати замовником останнього рахунку, то Східний апеляційний господарський суд зауважує на наступному.
За Додатком №1 оплата етапу мала здійснюватися після завершення відповідного етапу, надання тестового доступу або демонстрації працездатності функціоналу, технічного опису/документації інтеграції, API-ключів, структур запитів, маршрутів, файлів конфігурацій і параметрів підключення.
Оскільки при перевірці готовності відповідного етапу замовник установив, що кінцевий продукт не створений в обумовлені строки та у погодженому сторонами вигляді, то відповідно замовник правомірно затримав оплату останнього рахунку та завив про свої претензії виконавцю. 
Східний апеляційний господарський суд вважає, що місцевий господарський суд помилково визнав Висновок №1 від 12.03.2026 тестувальниці сайту ФОП Котляренко А.В., поданий позивачем в якості підтвердження не отримання кінцевого продукту за Договором, неналежним та недопустимим доказом.
Так, висновок QA-перевірки не подавався позивачем як судова експертиза і не мав самостійно замінити всі інші докази у справі. Наведений висновок свідчить про фактичний стан робіт за Договором після спливу погоджених строків.
При цьому, договір не містить заборони замовнику самостійно перевіряти стан та результат робіт за договором або залучати до такої перевірки осіб з відповідними технічними знаннями. Крім того, договір не містить положень, що про таку перевірку замовник зобов`язаний повідомляти виконавця.
Східний апеляційний господарський суд зауважує на тому, що зазначений висновок мав бути оцінений судом разом з іншими наявними у матеріалах справи доказами, які у своїй сукупності свідчать про правомірність тверджень замовника щодо недотримання виконавцем строків виконання робіт.
Натомість відповідачем не надано жодних доказів протилежного, не спростовано відповідний висновок тестувальника, не доведено виконання робіт належним чином. Навпаки відповідач підтвердив факт того, що Вебсайт у вигляді, який сторони погодили у технічному завданні, не існує, отже не створений.
Наведені обставини неправильно оцінені судом першої інстанції, що призвело до помилковості висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, тому оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Оскільки апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то рішення суду першої інстанції в частині розподілу витрат щодо судового збору, сплаченого позивачем за подання позову та відшкодування витрат відповідача на професійну правничу допомогу підлягає скасуванню, а відповідні витрати покладаються на відповідача.
Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, тому її вимоги підлягають задоволенню.
З огляду на висновок апеляційного господарського суду про задоволення апеляційної скарги витрати апелянта зі сплати судового збору за звернення зі скаргою покладаються на відповідача відповідно до статті 129 ГПК України.
Керуючись ст. 129, п.2 ч. 1 статті 275, п. 1,2,3 ч. 1 ст. 277, ст. ст. 282-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд 

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Моісеєнка Олексія Борисовича задовольнити.
Рішення Господарського суду Харківської області від 13.07.2026 у справі №922/1565/26 скасувати.
Ухвалити нове рішення. Позов задовольнити.
Стягнути з Фізичної особи - підприємця Юдіна В`ячеслава Олеговича ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 на користь Фізичної особи - підприємця Моісеєнка Олексія Борисовича ( АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_1 ) пеню за прострочення виконання робіт за Договором №20250409-1 від 09.04.2025 та Додатком №1 від 29.10.2025 у розмірі 259382,00грн.
Стягнути з Фізичної особи - підприємця Юдіна В`ячеслава Олеговича ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 на користь Фізичної особи - підприємця Моісеєнка Олексія Борисовича ( АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_1 ) 7781,45грн судового збору, сплаченого за подання позову та апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк 

Суддя М.М. Слободін