П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 400/2492/24

Перша інстанція: суддя Лісовська Н. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Терлецького Д.С., суддів Димерлія О.О., Федусика А.Г., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:
Рух справи
16.03.2024 р. ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 або позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 01.04.2024 р., просив:
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до стажу роботи позивача періоди праці та служби:
з 01.08.1986р. до 04.01.1992р., коли позивач проходив службу в Збройних Силах СРСР безперервно протягом 5 років 5 місяців 3 днів, з яких з 01.06.1990р. до 04.01.1992р. безперервно 1 рік 3 місяця 29 днів та з обрахуванням як пільгового 1 рік 11 місяців 28 днів у військовій частині НОМЕР_1 ; 
з 01.07.2000р. до 27.11.2000р. (3 місяці 26 днів), коли позивач проходив службу в органах внутрішніх справ УМВС України в Миколаївській області; 
з 28.12.2000р. до 26.11.2001р., коли позивач проходив службу в органах податкової міліції безперервно протягом 10 місяців 28 днів; 
з 01.10.2002р. до 28.02.2006р., коли позивач працював за даними трудової книжки НОМЕР_2 директором товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Претор»; 
з 01.02.2007р. до 28.05.2014р., коли позивач працював директором ТОВ «Руден» безперервно протягом 7 років 3 місяців 27 днів; 
з 12.03.2015р. до 12.04.2018р., коли позивач працював директором ТОВ «Лендар» безперервно протягом 3 років 1 місяця;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву позивача від 07.03.2024 р. про призначення пенсії на пільгових умовах, як учасника бойових дій відповідно до статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти вмотивоване рішення про призначення пенсії позивачу на пільгових умовах як учаснику бойових дій відповідно до статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку позивача як учасника бойових дій.
ОСОБА_1 , обґрунтовуючи свою позовну заяву, зазначив, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу періоди роботи позивача через відсутність інформації про нарахування заробітку та сплату страхових внесків. Позивач стверджував, що відмова є протиправною з тих підстав, що він, як працівник не може нести відповідальність за допущені його роботодавцем порушення зі сплати страхових внесків. Крім того, позивач зазначив, що йому не зараховані періоди військової служби , в т.ч. у пільговому обчисленні з формальних підстав.
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області заперечувало проти задоволення позову. На обґрунтування вказало, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 4 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через не досягнення позивачем 55 років та відсутність необхідного стажу 25 років. Щодо застосування до спірних правовідносин норм постанови Кабінету Міністрів України №393, вказано, що позивач просив призначити йому пенсію на підставі пункту 4 статті 115 Закону №1058, а не пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що в свою чергу свідчить про неможливість застосування норм постанови №393 при пільговому обчисленні періоду військової служби.
Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області також заперечувало проти задоволення позову, зазначаючи, що за результатами розгляду наданих до заяви про призначення пенсії документів, до страхового стажу позивача не зараховано періоди з 28.12.2000р. до 26.11.2001р., з 01.02.2007р. до 28.05.2014р. та з 12.03.2015р. до 12.04.2018р., оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка форми ОК-5) відсутня інформація про нарахування заробітку та сплату страхових внесків. Також, до страхового стажу позивача не враховано період навчання згідно з дипломом НОМЕР_3 від 12.04.2003р., оскільки відсутня інформація про період навчання. Додаток до диплома або інші документи, що містять відомості про тривалість навчання, в матеріалах справи відсутні. Крім того, не підлягає зарахуванню весь період роботи позивача з 01.10.2002р. до 28.02.2006р. у ТОВ «Юридична фірма «Претор» через не сплату останнім страхових внесків. Так, згідно з базою даних «Відомості з реєстру страхувальників» ТОВ «Юридична фірма «Претор» у розділі «сплачено» наявна сплата страхових внесків по типу позначки 1 (на загальних підставах) за період з 01.01.2004р. до 30.06.2006р., з 01.09.2006р. до 30.09.2006р., з 01.08.2007р. до 31.12.2007р., тому цей період зараховано до страхового стажу позивача. Таким чином, страховий стаж позивача становить 12 років 2 місяці 6 днів, що є недостатнім для призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058.
Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 03.06.2024р. позов задовольнив частково:
визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №143250019022 від 15.03.2024р. про відмову у призначенні пенсії;
визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо незарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 01.10.2002 до 01.01.2004 у ТОВ «Юридична фірма «Претор»;
зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 28.12.2000р. до 26.11.2001р. в органах податкової міліції, з 01.02.2007р. до 28.05.2014р. у ТОВ «Руден», з 12.03.2015р. до 12.04.2018р. у ТОВ «Лендар», з 01.10.2002р. до 01.01.2004р. у ТОВ «Юридична фірма «Претор»;
зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 07.03.2024р. з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки;
у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 09.09.2024р. задовольнив апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.06.2024р. скасував та прийняв постанову про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.
Верховний Суд постановою від 08.10.2025р. касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, скасував рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.06.2024р. та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2024р., направи справу № 400/2492/24 на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій не вжили усіх, визначених законом, заходів та не встановили усі фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме: суди попередніх інстанцій під час розгляду справи не встановили, чи був позивач саме страхувальником у розумінні Закону №1058-IV у спірні періоди, чи лише найманим працівником (директором), не надали оцінки таким обставинам; не перевірили підстав та періодів, за які відомості про сплату внесків наявні (2004-2007).
Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 05.06.2026 р. відмовив у задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з вимогами про зобов`язання вчинити певні дії.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 (далі – також скаржник) 08.06.2026р. через підсистему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення окружного адміністративного суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
П`ятий апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу залишив без руху ухвалою від 10.06.2026р.
13.06.2026р. ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав до П`ятого апеляційного адміністративного суду клопотання про розгляд справи за участю сторін.
П`ятий апеляційний адміністративний суд відкрив провадження у справі та витребував матеріали справи з суду першої інстанції ухвалою від 16.06.2026р.
До П`ятого апеляційного адміністративного суду матеріали справи №400/2492/24 надійшли 22.06.2026р
П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 30.06.2026р. призначив справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 23.07.2026 р. о 11:50.
02.07.2026р. ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав до П`ятого апеляційного адміністративного суду додаткові пояснення, у яких вказав, що на день судового засідання, призначеного на 23.07.2026р., буде знаходитись за межами України на реабілітації. 
13.07.2026р. Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області через підсистему «Електронний суд» подало до П`ятого апеляційного адміністративного суду заяву, в якій заявило клопотання про розгляд справи за відсутності представника Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, а також просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .
У зв`язку з перебуванням суддів зі складу суду у щорічній відпустці у період з 03.08.2026р. 28.08.2026 р. слухання справи відкладено на 03.09.2026 р. о 13:00.
02.09.2026р. ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав до П`ятого апеляційного адміністративного суду заяву, в якій заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності.
У судове засідання, призначене на 03.09.2026р. о 13:00 сторони у справі (їх представники), не з`явились, тому слухання справи відкладено на 10.09.2026 р. о 13:30. 
08.09.2026р. Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області через підсистему «Електронний суд» подало до П`ятого апеляційного адміністративного суду заяву, в якій заявило клопотання про розгляд справи за відсутності представника Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, а також просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 
10.09.2026р. ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав до П`ятого апеляційного адміністративного суду заяву, в якій заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності.
У судове засідання, призначене на 10.09.2026р. о 13:30 сторони у справі (їх представники), не з`явились, тому розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження.

Обставини справи
07.03.2024р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
15.03.2024р. Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за принципом екстериторіальності прийняло рішення № 143250019022 про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
Зі змісту зазначеного рішення вбачається, що на час звернення за пенсією за віком, страховий стаж ОСОБА_1 склав 12 років 2 місяці 6 днів, до страхового стажу не зараховані періоди роботи з 28.12.2000р. до 26.11.2001р., з 01.02.2007р. до 28.05.2014р. та з 12.03.2015р. до 12.04.2018р., оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка форми ОК-5) відсутня інформація про нарахування заробітку та сплату страхових внесків. 
Також до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховані період навчання згідно з дипломом НОМЕР_3 від 12.04.2003р., оскільки відсутня інформація про період навчання. Додаток до диплома в матеріалах відсутній. 
У довідці №13/6 від 14.09.2003р. відсутній документ, на підставі якого внесений запис про період з 01.08.1986р. по 04.01.1992р. 
У матеріалах справи відсутня інформація про сплату страхових внесків з 01.01.2000р. по 27.11.2000р. (т.1 а.с. 42).
Водночас Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області листом №5065-4180/С-02/8-1400/24 від 21.03.2024р. повідомило ОСОБА_1 про те, що не зарахування до його страхового стажу періоду роботи з 01.10.2002р. до 28.02.2006р. у ТОВ «Юридична фірма «Претор» через несплату страхових внесків у належних розмірах (т.1 а.с.52). 
Вважаючи порушеним своє право на призначення пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Оцінка суду першої інстанції
Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов таких висновків. 
Рішення №143250019022 від 15.03.2024 р. про відмову у призначені ОСОБА_1 пенсії прийняло Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. ОСОБА_1 це рішення не оскаржує та не заявляє позовних вимог до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. З огляду на це у суду відсутній обов`язок надавати правову оцінку рішенню №143250019022 від 15.03.2024 р. 
Позовні вимоги у межах цього позову заявлені виключно до Головного управлінням Пенсійного фонду України у Миколаївській області, проте ОСОБА_1 не є пенсіонером та не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Миколаївській області. Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області не розглядало заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 07.03.2024р., не виносило рішень за цією заявою, не досліджувало документи подані позивачем до заяви. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області діями не завдано жодних порушень прав та законних інтересів позивача.

Доводи апеляційної скарги
На обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 вказав, що рішення суду першої інстанції прийняте не у відповідності до вимог чинного законодавства та суперечить висновкам Верховного Суду у справі.
У подальшому ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав до П`ятого апеляційного адміністративного суду додаткові пояснення 11.06.2026р, двічі 16.06.2026р., двічі 10.07.2026р., а також відповідь на відзив на апеляційну скаргу 27.06.2026р. в яких твердить про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неврахування висновків Верховного Суду у справі.

Позиція відповідачів у справі на заявлену апеляційну скаргу
Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області подало відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить залишити без змін оскаржуване рішення.
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, належно повідомлене про апеляційний розгляд справи, правом на подання відзиву не скористалось.

Джерела права та оцінка суду апеляційної інстанції
За результатами апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і правильність застосування норм матеріального і процесуального права та враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2025 р. у справі №400/2492/24, суд у складі колегії суддів дійшов таких висновків.
Перш за все суд у складі колегії суддів зауважує, що відповідно до частини п`ятої статті 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення (судом касаційної інстанції), є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
Передусім Верховний Суд у постанові від 08.10.2025р. у справі №400/2492/24 зазначив, що «спірним питанням у цій справі є незарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи з 2007 по 2018 роки, у зв`язку із відсутністю інформації про нарахування заробітку та сплату страхових внесків».
У цьому зв`язку Верховний Суд вказав: «Відмовляючи у зарахуванні позивачу цих періодів роботи до страхового стажу, апеляційний суд виходив з того, що позивач обіймав посади директора ТОВ «Руден» (з 01.02.2007 по 28.05.2014) та ТОВ «Лендар» (з 12.03.2015 по 12.04.2018), тобто фактично був роботодавцем і мав обов`язок забезпечувати сплату страхових внесків. 
… незважаючи на те, що директор підприємства виконує управлінські функції, сам по собі факт перебування на посаді директора ТОВ не ототожнює працівника зі страхувальником у розумінні Закону №1058-IV і не знімає із пенсійного органу обов`язку з`ясувати, хто саме був платником внесків, чи були нарахування доходу, які причини відсутності звітності та чи вживались органом заходи впливу до страхувальника. 
… певні недоліки щодо заповнення трудової книжки, про які зазначає суд апеляційної інстанції, а саме: запис про звільнення позивача з посади директора ТОВ «ЛЕНДАР» містить виправлення, закреслення, та не містить підпису відповідальної особи за ці записи, не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Водночас, суди попередніх інстанцій під час розгляду справи не встановили, чи був позивач саме страхувальником у розумінні Закону №1058-IV у спірні періоди, чи лише найманим працівником (директором), не надали оцінки таким обставинам; не перевірили підстав та періодів, за які відомості про сплату внесків наявні (2004-2007).
….
При новому розгляді суди мають врахувати викладені у цій постанові висновки Верховного Суду щодо необхідності зарахування спірних періодів до страхового стажу позивача та перевірити питання наявності у нього необхідного віку і стажу на момент виникнення права на призначення пенсії».
Суд у складі колегії суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, зазначає, що суд першої інстанції не виконав вимоги суду касаційної інстанції та при новому розгляді справи не надав оцінку необхідності зарахування спірних періодів до страхового стажу ОСОБА_1 .
Натомість суду першої інстанції дійшов суто формального висновку про відсутність у заявлених позовних вимогах вимоги про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №143250019022 від 15.03.2024р., яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Суд у складі колегії суддів вважає за необхідне особливо наголосити на приписах частини першої статті 9 КАС України, за якими розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, які права, свободи або законні інтереси порушені особою, до якої пред`явлений адміністративний позов, та зазначає, у який спосіб суд повинен здійснити захист порушених прав, свобод чи інтересів. 
При цьому відповідно до частини другої статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За результатами аналізу наведених нормативних приписів, суд у складі колегії суддів зазначає, що адміністративний суд розглядає спір в межах позовних вимог та визначеного позивачем способу захисту порушених прав, свобод чи інтересів. Водночас якщо суд доходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, тоді Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин та обрати інший спосіб захисту.
Відповідно до предмету спору у цій справі ОСОБА_1 просить захисти своє право як учасника бойових дій на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. Для захисту відповідного права ОСОБА_1 просив суд зобов`язати пенсійний орган зарахувати до його страхового стажу певні періоди роботи (служби). Відповідачами, тобто суб`єктами владних повноважень, до яких звернені вимоги, ОСОБА_1 визначив Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Суд у складі колегії суддів відповідно до приписів КАС України, ураховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2025 р. у справі №400/2492/24, з огляду на встановлені обставини справи, вважає, що суд першої інстанції зобов`язаний для ефективного захисту прав, свобод, інтересів ОСОБА_1 від порушень з боку суб`єктів владних повноважень був вийти за межі первісно заявлених позовних вимог та надати правову оцінку рішенню Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №143250019022 від 15.03.2024 р.
Відповідно, суд у складі колегії суддів, здійснюючи апеляційний перегляд судового рішення зазначає таке.
Закон України від 09.07.2003р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.
Страховий стаж згідно з абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з абзацом другим частини другої статті 24 Закону №1058-IV у разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.
Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з абзацом другим частини третьої статті 24 Закону №1058-IV якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до абзацу першого частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом
Згідно з абзацом четвертим частини третьої статті 24 Закону №1058-IV пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Водночас у статті 115 Закону №1058-IV визначені особливості пенсійного забезпечення окремих категорій громадян
Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема:
військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20, 21 і 25 частини першої статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12, 13 і 16 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (крім працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів), особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до пунктів 3 і 4 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, пункту 5 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, а також пункту 6 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Згідно з обставинами цієї справи ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим військовою частиною НОМЕР_5 19.10.2023р., а отже за наявності 25 років страхового стажу та по досягненню 55 років ОСОБА_1 має право на призначення дострокової пенсії за віком на підставі пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся відповідно до обставин цієї справи за призначенням пенсії до досягнення ним віку 55 років, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто більше ніж за два місяці до досягнення необхідного віку. 
Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії визначений у статті 44 Закону №1058-IV, строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії - у статті 45 Закону №1058-IV. 
Так, зокрема, згідно з абзацом четвертим частини першої статті 44 Закону №1058-IV порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12. 2005р. за № 1566/11846 (далі – Порядок №22-1).
За результатами аналізу приписів статті 44 та статті 45 Закону №1058-IV, Порядку №22-1 суд у складі колегії суддів зазначає, що подання заяви до досягнення відповідного віку не є підставою для відмови у призначенні пенсії, а може слугувати підставою для призначення пенсії з дня, що настає за днем досягнення такого віку, за умови підтвердження необхідного стажу та інших визначених законом умов.
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у рішенні №143250019022 від 15.03.2024 р. не зазначило серед підстав для відмови у призначені пенсії ОСОБА_1 недосягнення ним пенсійного віку.
Натомість у рішенні №143250019022 від 15.03.2024 р. Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вказало на відсутність необхідного страхового стажу. Зі змісту зазначеного рішення вбачається, що на час звернення за пенсією за віком, страховий стаж склав 12 років 2 місяці 6 днів, до страхового стажу позивача не зараховано періоди:
з 01.08.1986р. по 04.01.1992р. – служба в Збройних Силах СРСР; 
з 01.07.2000р. по 27.11.2000р. – служба в органах внутрішніх справ УМВС України в Миколаївській області;
з 28.12.2000р. до 26.11.2001р. – служба в органах податкової міліції;
з 01.02.2007р. до 28.05.2014р. – період роботи на посаді директора в ТОВ «Руден»;
з 12.03.2015 р. до 12.04.2018 р. – період роботи на посаді директора в ТОВ «Лендар».
Як зазначено, відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з абзацом першим частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 62 Закону України від 05.11.1991р. №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України затвердив постановою від 12.08.1993р. №637 Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок № 637).
Основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка (абзац перший пункту 1 Порядку №637).
За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (абзац перший пункту 3 Порядку №637).
Згідно з абзацами першим, другим третім та четвертим пункту 5 Порядку №637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, розвідувальних органів, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.
Відповідно до абзацу першого пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України від 02.06.2016р. № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постанові від 30.10.2025р. у справі №300/6020/23, який суд у складі колегії суддів вважає за підставне урахувати у цій справі, основним документом на підтвердження пільгового стажу роботи є трудова книжка, та за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо. Уточнюючі довідки мають подаватися у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.
Відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів з 01.08.1986р. по 04.01.1992р. (служба в Збройних Силах СРСР), з 01.07.2000р. по 27.11.2000р. (служба в органах МВС) та з 28.12.2000 р. до 26.11.2001 р. (служба в органах податкової міліції) Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вказало на відсутність інформації про нарахування заробітку та сплату страхових внесків (служба в органах МВС та податкової міліції) та відсутність у довідці №13/6 від 14.09.2003р. документа, на підставі якого внесений запис про період служби з 01.08.1986р. по 04.01.1992р.
Проте суд у складі колегії судді вважає такі висновки хибними, оскільки наведені вище спірні періоди відображені у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_6 від 26.11.2001р. (т.1 а.с.23-30) та підтверджуються довідкою Головного управління ДФС у Миколаївській області №13/6р від 14.09.2023 р. (т.1 а.с. 17), тому безпідставно не враховані до страхового стажу ОСОБА_1 .
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 при зверненні до адміністративного суду не просив зарахувати до страхового стажу період навчання, суд у складі колегії суддів не перевіряє правомірність неврахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області періоду навчання згідно з дипломом НОМЕР_3 від 12.04.2003р., яке обґрунтовано відсутністю інформації про період навчання та додатку до диплома.
Щодо незарахування до страхового стажу  ОСОБА_1 періодів роботи у ТОВ «Руден» та ТОВ «Лендар» з мотивів відсутності сплати внесків/даних персоніфікованого обліку, суд у складі колегії суддів зазначає, що відповідно до матеріалів справи у трудовій книжці та інших наявних документах містяться записи, відповідно до яких ОСОБА_1 обіймав посади директора ТОВ «Руден» (з 01.02.2007р. по 28.05.2014р.) та ТОВ «Лендар» (з 12.03.2015р. по 12.04.2018р.).
Верховний Суд зазначив, що незважаючи на те, що директор підприємства виконує управлінські функції, сам по собі факт перебування на посаді директора ТОВ не ототожнює працівника зі страхувальником у розумінні Закону №1058-IV і не знімає із пенсійного органу обов`язку з`ясувати, хто саме був платником внесків, чи були нарахування доходу, які причини відсутності звітності та чи вживались органом заходи впливу до страхувальника.
Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону. 
Згідно зі статтею 1 Закону №1058-IV роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини першої статті 163-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.
Суб`єктами відповідальності за порушення порядку утримання та перерахування податку на доходи фізичних осіб і подання відомостей про виплачені доходи згідно з частиною другою статті 163-4 КУпАП є посадові особи підприємств, установ і організацій, а також на громадян - суб`єктів підприємницької діяльності.
Відповідно до частини другої статті 23 Закону України від 19.09.1991р. №1576-XII «Про господарські товариства» посадовими особами органів управління товариства визнаються голова та члени виконавчого органу, голова ревізійної комісії, а у товариствах, де створена рада товариства (спостережна рада), - голова та члени ради товариства (спостережної ради).
Згідно з частиною першою статті 62 Закону України від 19.09.1991р. №1576-XII «Про господарські товариства» у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства.
Згідно з частиною першою статті 42 Закону України від 06.02.2018р. №2275-VIII «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» посадовими особами товариства є члени виконавчого органу, наглядової ради, а також інші особи, передбачені статутом товариства. 
Відповідно до частини четвертої статті 39 Закону України від 06.02.2018р. №2275-VIII «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є «директор», якщо статутом не передбачена інша назва.
Суд у складі колегії суддів у цьому зв`язку вважає за підставне вказати, що згідно з усталеною правозастосовною практикою Верховного Суду, позбавлення позивача соціальної захищеності та пенсійного стажу у зв`язку з невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України, є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту (постанови Верховного Суду від 24.05.2018р. у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019р. у справі № 688/947/17, від 17.07.2019р. у справі № 144/669/17, від 11.10.2023р. у справі № 340/1454/21).
Проте, дослідивши наявні в матеріалах справи копії реєстраційних справ, суд у складі колегії суддів встановив, що ОСОБА_1 перебував у складі учасників ТОВ «Руден», зокрема у періоди з 01.02.2007р. по 28.05.2014р. (т.4 а.с. 150, 157, 216) та ТОВ «Лендар» - з 16.03.2015р. по 12.04.2018р. (т.3 а.с.5, 12, 119, 143).
З урахуванням чинного на відповідний час нормативного регулювання, приписів статутів ТОВ «Руден» та ТОВ «Лендар», які наявні в матеріалах справи, суд у складі колегії суддів вважає, що ОСОБА_1 як учасник та директор ТОВ «РУДЕН» та ТОВ «ЛЕНДАР» був наділений владними повноваженнями контролювати та був відповідальним за утримання та перерахування податку на доходи фізичних осіб і подання відомостей про виплачені доходи.
Згідно з матеріалами справи, які містять відомості про отримані доходи, нарахований та сплачений податок та військовий збір ОСОБА_1 у періоди: з січня 2007 по грудень 2011 рр., з січня 2012 по грудень 2016 рр., з січня 2017 по квітень 2018 рр. (т.2 а.с. 120-129). За результатами їх дослідження суд у складі колегії суддів не встановив, що ТОВ «Руден» та ТОВ «Лендар», учасником яких був ОСОБА_1 , виплачували йому як директору цих товариств заробітну плату. 
З боку ТОВ «Руден» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) єдина виплата здійснена у ІІ кварталі 2014р. з ознакою «Інвестиційний дохід» (код 112), що додатково підтверджується податковим розрахунком ТОВ «Руден» (запис №1) (т.2 а.с.130). 
Додатково суд у складі колегії суддів враховує лист Головного управління ДПС у Миколаївській області №3002/5/14-29-12-01-02 від 04.03.2026р., відповідно до якого ТОВ «Лендар» (код ЄДРПОУ 34651284) не надавав податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (Форма №1 ДФ) за податкові періоди з 2015 по 2018 рр. (т.2 а.с.118) .
За таких обставин суд у складі колегії суддів вважає правомірною відмову пенсійного органу у включені періодів роботи на посадах директора ТОВ «Руден» та ТОВ «Лендар» до страхового стажу ОСОБА_1 .
Водночас ОСОБА_1 заявив позовні вимоги щодо включення до страхового стажу періоду роботи з 01.10.2002р. по 28.02.2006р. на посаді директора ТОВ «Юридична фірма «Претор»».
Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області листом №5065-4180/С-02/8-1400/24 від 21.03.2024р. повідомило, що за період з жовтня 2004р. по лютий 2006р. сума заробітку (доходу) ОСОБА_1 нарахована в розмірі меншому ніж мінімальна заробітна плата, відповідно до страхового стажу враховані неповні місяці (пропорційно розміру сплачених внесків). Тому, страховий стаж за 2004р. становить 9 місяців та 21 день, за 2005р. - 5 місяців та 29 днів, за 2006р. (січень - лютий) - 29 днів (т.1 а.с.52)
Ураховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2025 р. у справі №400/2492/24, відповідно до яких суди при новому розгляді мають перевірити : «…підстав та періодів, за які відомості про сплату внесків наявні (2004-2007).», суд у складі колегії суддів досліджує можливість врахування вказаного періоду до страхового стажу позивача.
Дослідивши наявні в матеріалах справи копії реєстраційної справи ТОВ «Юридична фірма «Претор»» (т.4 а.с.5-147) та відповіді з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 2330033 від 11.02.2026 р. (т.4 а.с.1-4) суд у складі колегії суддів не встановив факт перебування ОСОБА_1 у складі засновників та учасників ТОВ «Юридична фірма «Претор»», що виключає покладання відповідальності за порушення порядку утримання та перерахування податку на доходи фізичних осіб і подання відомостей про виплачені доходи виключно на ОСОБА_1 , який виступав виключно як найманий працівник.
Суд у складі колегії суддів у цьому зв`язку знову вважає за підставне вказати, що згідно з усталеною правозастосовною практикою Верховного Суду, позбавлення позивача соціальної захищеності та пенсійного стажу у зв`язку з невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України, є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту (постанови Верховного Суду від 24.05.2018р. у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019р. у справі № 688/947/17, від 17.07.2019р. у справі № 144/669/17, від 11.10.2023р. у справі № 340/1454/21).
З огляду на це суд у складі колегії суддів, зазначає, що період з 01.10.2002р. по 28.02.2006р., у який позивач перебував на посаді директора ТОВ «Юридична фірма «Претор»», підлягає зарахуванню до його страхового стажу.
Узагальнюючи висновки, яких дійшов суд у складі колегії суддів за результатами апеляційного перегляду цієї справи, не встановлені правові підстави для неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів: з 01.08.1986р. по 04.01.1992р. – служба в Збройних Силах СРСР; з 01.07.2000р. по 27.11.2000р. – служба в органах внутрішніх справ УМВС України в Миколаївській області; з 28.12.2000р. до 26.11.2001р. – служба в органах податкової міліції. Період з 01.10.2002р. по 28.02.2006р., який зарахований частково, підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача в повному обсязі. 
Водночас суд у складі колегії не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, які ОСОБА_1 заявив до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області, оскільки цей суб`єкт владних повноважень не приймав владно-управлінських рішень, які порушують права ОСОБА_1 ..
Суд у складі колегії суддів також вказує на передчасність позовних вимог щодо зобов`язання прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах як учаснику бойових дій відповідно до статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки цьому рішенню передує встановлення пенсійним органом страхового стажу, яке належить до його дискреційних повноважень. 
Суд у складі колегії суддів зазначає, що оскільки заяву ОСОБА_1 розглянуло та прийняло рішення саме Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, то для ефективного захисту його прав необхідно скасувати рішення №143250019022 від 15.03.2024р. та зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням висновків суду, які викладені у цій постанові, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Висновки суду апеляційної інстанції
Згідно з частиною першою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Ураховуючи, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового – про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат у цій справі не здійснюється.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених підпунктами «а»- «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 червня 2026 року у справі №400/2492/24 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ЄДРПОУ 20551088) №143250019022 від 15.03.2024р. про відмову у призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ЄДРПОУ 20551088) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) про призначення пенсії за віком від 07.03.2024р. з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.
У задоволені решти позовних вимог - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції відповідно до статті 325 КАС України набирає законної сили з дати її ухвалення.
Постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, які передбачені в пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Д.С. Терлецький

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: А.Г.Федусик