Харківський окружний адміністративний суд  61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2026 р. справа № 520/13986/25 
Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сліденка А.В., за участю секретаря судового засідання - Карапетян М.О., представника позивача - Дьоми К.Г., представника відповідача - Гринь Г.В., представника третьої особи (в режимі відеоконференцзв`язку) - Омельянченко К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Головного управління ДПС у Харківській області (далі за текстом - відповідач, суб"єкт владних повноважень, орган публічної адміністрації, адміністративний орган, контролюючий орган, владний суб`єкт, ГУ ДПС), третя особа - Головне управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
встановив:
Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 21.01.2025 №00026230707.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2025р. у справі №520/13985/25 позов було залишено без задоволення.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.01.2026р. у справі №520/13985/25 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2025р. було залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 16.04.2026р. були скасовані і рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2025р., і постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 06.01.2026р., а справу було скеровано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.05.2026р. справу №520/13986/25 було прийнято до розгляду. Постановлено здійснювати розгляд та вирішення справи одноособовим складом суду у порядку загального позовного провадження.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2026р. позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення – рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 21.01.2025р. №00026230707.
Представник позивача у судових дебатах заявив клопотання про розподіл судових витрат і 13.07.2026р. подав до Харківського окружного адміністративного суду заяву, в якій просив суд ухвалити по справі додаткове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь позивача: 1) сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі - 18.168,00 грн; 2) судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі - 24.224,00 грн; 3) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 60.000,00 грн.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2026р. було прийнято до провадження заяву представника позивача від 13.07.2026р. про ухвалення додаткового рішення у справі №520/13986/25. Призначено судове засідання на 23.07.2026р. о 12:00 год. у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду. Запропоновано Головному управлінню ДПС у Харківській області протягом 5 днів від дати отримання цієї ухвали подати до Харківського окружного адміністративного суду клопотання із запереченнями щодо розміру заявлених витрат на правничу допомогу (у разі наявності підстав для такого зменшення).
15.07.2026р. до суду надійшли заперечення на заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу, у яких відповідач зазначив, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 60.000,00 грн є неспівмірною, необґрунтованою та завищеною з огляду на незначну складність спору, усталену судову практику щодо аналогічних правовідносин, відсутність необхідності у значних часових витратах на підготовку процесуальних документів та незмінність правової позиції сторін протягом розгляду справи. Відповідач зазначає, що подані позивачем докази не містять детального опису виконаних адвокатом робіт, обсягу наданих послуг і часу, витраченого на їх виконання, що не дає можливості перевірити реальність, необхідність та співмірність понесених витрат відповідно до статей 134, 139 КАС України. Посилаючись на практику Верховного Суду відповідач вказує, що суд не пов`язаний умовами договору між адвокатом і клієнтом та має оцінювати лише ті витрати, які були фактичними, необхідними й розумними, а також просить врахувати, що стягнення коштів здійснюватиметься за рахунок бюджетних асигнувань державного органу в умовах дії воєнного стану, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Третя особа - ГУ ДПС в Одеській області, 20.07.2026р. подала до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в обґрунтування якого зазначила, що розмір гонорару адвокату з урахуванням категорії справи та витраченого часу адвокатом, є завищеним і не відповідає ринковим цінам на адвокатські послуги.
Представником заявника 21.07.2026р. подано до суду уточнену заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій заявник просив суд ухвалити по справі додаткове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь позивача: 1) сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі - 12.112,00грн; 2) сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі - 18.168,00грн; 3) судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі - 24.224,00 грн; 4) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 60.000,00грн.
Аргументуючи подану заяву представник заявника зазначив, що у рішенні суду від 09.07.2026р. не вирішено питання про розподіл витрат зі справи судового збору за подання позовної заяви.
Розглянувши подану заяву в частині розподілу судових витрат з оплати судового збору суд зазначає, що відповідно до частин 1-2 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Звертаючись до суду із даним позовом, позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі - 12.112,00 грн згідно з платіжною інструкцією №81 від 15.05.2025р. (т.1 а.с. 10); судовий збір у розмірі - 18.168,00 грн за подачу апеляційної скарги згідно з платіжною інструкцією №117 від 18.09.2025р. (т. 2 а.с. 19) та судовий збір у розмірі - 24.224,00 грн за подачу касаційної скарги згідно з квитанцією №1541-9719-4648-6514 від 19.02.2016р. (т. 2 а.с.165).
Суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин правила ч. 1 ст. 139 КАС України, і беручи до уваги результат вирішення спору, присуджує позивачу - 12.112,00 грн понесених витрат з оплати судового збору за подання позовної заяви, - 18.168,00 грн понесених витрат з оплати судового збору за подання апеляційної скарги та - 24.224,00 грн понесених витрат з оплати судового збору за подання касаційної скарги за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області.
Вирішуючи питання з приводу розподілу судових витрат в частині видатків на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що правила згаданого розподілу унормовані, насамперед, приписами ст.ст.132-143 КАС України.
Так, згідно з ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Критерії співмірності, пропорційності, обґрунтованості, вимушеності, розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката сформульовані законодавцем у положеннях ч.5 ст.134 та ч.9 ст.139 КАС України.
Тому, з огляду на приписи ст.8 Конституції України, п.9 ч.3 ст.2, ч.4 ст.134, ч.5 ст.134, ч.6 ст.134, ч.9 ст.139 КАС України, на зміст складових елементів верховенства права та на неприпустимість зловживання правами суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони (у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи); 5) пов`язаністю витрат з розглядом справи (тобто об"єктивною і неминучою вимушеністю); 6) обґрунтованістю розміру витрат та пропорційністю розміру витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову та значення справи для сторін (у тому числі чи міг результат вирішення справи вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес); 7) поведінкою сторони під час розгляду справи; 8) причиною виникнення спору; 9) результатом розв`язання спору; 10) висловленою з даного приводу правовою позицією відповідача.
При цьому, з огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України суд вважає за необхідне взяти до уваги, що у силу правового висновку додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2022р. у справі №910/12876/19: 1) Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28.11.2002р. «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно); 2) При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Також у силу правових висновків постанови Верховного Суду від 22.06.2022р. у справі №380/3142/20: 1) в підтвердження здійсненої правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором; 2) розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо; 3) Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування зазначених витрат; 4) у силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою; 5) Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг; 6) при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Окрім того, за правовими висновками постанови Верховного Суду від 10.06.2021 року по справі №820/479/18 (адміністративне провадження №К/9901/365/19): 1) документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, але суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним за параметрами, зокрема, складності справи, витраченого адвокатом часу, значення спору для сторони тощо; 2) Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004р. у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим; 3) При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін; 4) Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
Вказані висновки також наведені у постановах Верховного Суду від 17 вересня 2019 року по справі 810/3806/18, по справі №1740/2428/18 від 24 березня 2020 року, по справі №320/3271/19 від 07 травня 2020 року.
Звідси слідує, що у силу п.9 ч.3 ст.2 та ч.5 ст.242 КАС України досягнення між учасниками суспільних відносин згоди з приводу будь-якого (у тому числі і фіксованого) розміру гонорару адвоката за представництво інтересів у суді або досягнення домовленості з приводу обчислення розміру гонорару за іншими складовими не призводить до безумовного правового наслідку у вигляді обтяження відповідача обов`язком відшкодування повної суми цього гонорару поза межами критеріїв ч.4 ст.134, ч.5 ст.134, ч.6 ст.134, ч.9 ст.139 КАС України.
Таке тлумачення змісту наведених норм права повністю корелюється із правовими висновками постанови Великої палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі №922/1964/21.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката заявником було надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХВ №000781, ордер на надання правничої допомоги серії АХ №1256373, договір №65/25 від 03.03.2025р. про надання правової допомоги, розрахунок-акт №1 від 10.07.2026р. за договором №65/25 від 03.03.2025р.
Згідно з пунктами 4-5 додатку №1 до договору №65/25 від 03.03.2025р. орієнтовний розмір гонорару АО за виконання етапів, зазначених в п. 2 Додатку становить 40.000,00 гривень, але може бути змінений в залежності від обсягу фактично наданої правничої допомоги.
Гонорар АО за виконання етапів, не зазначених в п. 2 Додатку встановлюється як погодинна оплата за тарифами АО залежно від витраченого часу (у годинах) виходячи з вартості години 2000 грн.
Згідно з розрахунком-актом №1 від 10.07.2026р. адвокатом було надано наступні послуги: 1) підготовка та представництво інтересів Клієнта у справі №520/13986/25 в першій інстанції (ознайомлення з матеріалами перевірки; визначення та узгодження з клієнтом правової позиції; аналіз та збір доказів; аналіз судової практики; підготовка та подання позовної заяви; аналіз змісту заяв та клопотань відповідача; підготовка додаткових заяв по суті справи) - 10.000,00 грн; 2) представництво інтересів Клієнта у справі №520/13986/25 в апеляційній інстанції (аналіз рішення суду першої інстанції; аналіз судової практики; підготовка та подання апеляційної скарги; аналіз змісту заяв та клопотань відповідача) - 10.000,00 грн; 3) представництво інтересів Клієнта у справі №520/13986/25 в касаційній інстанції (аналіз постанови апеляційного суду; аналіз судової практики; підготовка та подання касаційної скарги; підготовка додаткових заяв; аналіз змісту заяв та клопотань відповідача) - 10.000,00 грн; 4) представництво інтересів Клієнта у справі №520/13986/25 в першій інстанції при новому розгляді справи (ознайомлення з постановою Верховного суду; підготовка клопотань про долучення доказів на вимогу суду; підготовка заперечень на пояснення третьої особи щодо позову; підготовка відповіді на відзив; підготовка клопотання про долучення документів на вимогу суду; участь у судових засіданнях 01.06.2026, 03.07.2026 та 09.07.2026) - 30.000,00 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
У даному конкретному випадку майновий інтерес заявника у межах спірних правовідносин полягав у скасуванні податкового повідомлення-рішення на суму штрафу - 4.038.423,00 грн.
Указана арифметична величина і є ціною позову.
Окрім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
15.07.2026р. до суду надійшли заперечення на заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу, у якій відповідач зазначив, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 60.000,00 грн є неспівмірною, необґрунтованою та завищеною з огляду на незначну складність спору, усталену судову практику щодо аналогічних правовідносин, відсутність необхідності у значних часових витратах на підготовку процесуальних документів та незмінність правової позиції сторін протягом розгляду справи. Відповідач зазначає, що подані позивачем докази не містять детального опису виконаних адвокатом робіт, обсягу наданих послуг і часу, витраченого на їх виконання, що не дає можливості перевірити реальність, необхідність та співмірність понесених витрат відповідно до статей 134, 139 КАС України. 
Вирішуючи питання співмірності заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зважає, що спір не є складним як за обсягом доказів, так і за природою суджень суб`єкта владних повноважень, котрі були покладені в основу оскарженого рішення; причина виникнення спору, предмет спору, обсяг предмету доказування об`єктивно не вимагали вжиття значних зусиль для з`ясування справжніх обставин фактичної дійсності, вивчення змісту належних норм права, спростування мотивів суб`єкта владних повноважень. 
Відтак, суд доходить до переконання про те, що обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт на 60.000,00грн. є неспівмірним з обставинами даного конкретного спору.
При цьому, суд зважає, що предмет спору, підстави позову, обсяг та зміст предмету доказування об"єктивно не вимагали понесення витрат на формування правової позиції та представлення інтересів у суді першої інстанції на суму - 10.000,00грн.
За критеріями справедливості та розумності ці витрати підлягають зменшенню до - 5.000,00грн.
У зв"язку із сформованістю правової позиції під час розгляду справи в адміністративному суді першої інстанції та незмінністю цією позиції у подальшому витрати на професійне правничу допомогу в апеляційному адміністративному суді та у касаційному адміністративному суді підлягають зменшенню до - 5.000,00грн. за представництво інтересів у кожній із перелічених інстанцій.
Витрати за представництво інтересів сторони позивача під час нового розгляду справи судом першої інстанції (у тому числі і за участь у судових засіданнях суду першої інстанції під час нового розгляду справи) з огляду на викладені вище міркування підлягають зменшенню до - 10.000,00грн.
Підсумовуючи викладені вище міркування та враховуючи результат розгляду справи, суд доходить до переконання про те, що у даному конкретному випадку справедливим і співмірним відшкодуванням витрат заявника на професійну правничу допомогу буде сума у розмірі - 25.000,00грн.
Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-12, 134, 139, 241-243, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
вирішив: 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код - 43983495; місцезнаходження - 61057, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 46) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_1 ) 12.112,00 грн (дванадцять тисяч сто дванадцять гривень 00 коп.) у якості компенсації витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви, 18.168,00 грн (вісімнадцять тисяч сто шістдесят вісім гривень 00 коп.) у якості компенсації витрат на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, 24.224,00 грн (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири гривні 00 коп.) у якості компенсації витрат на сплату судового збору за подання касаційної скарги та 25.000,00 грн (двадцять п"ять тисяч гривень 00 копійок) у якості компенсації витрат на оплату професійної правничої допомоги.
Роз`яснити, що додаткове рішення суду у повному обсязі складено (виготовлено) відповідно до ч.3 ст.243 КАС України - 23.07.2026р.; набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду); підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Суддя   А.В. Сліденко