Справа №750/3741/26
Провадження №2/333/4084/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
04 вересня 2026 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого – судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справи №750/3741/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,- 
В С Т А Н О В И В:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі – ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №6425637 від 31.10.2025 року у розмірі 18237,60 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 31.10.2025 року між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір про надання коштів у кредит №6425637 і додаткову угоду до нього, за умовами яких відповідач отримав грошові кошти у розмірі 4800,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідач порушив умови договору кредиту та не виконав покладені на нього зобов`язання належним чином. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 18237,60 грн., понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 4500,00 грн., а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Представник позивача, будучи повідомлений судом своєчасно і належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач, будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надавав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). 
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 
31.10.2025 року між ОСОБА_1 (позичальник) та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (кредитодавець) було укладено договір кредитної лінії (надійний) №6425637, за яким кредитодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору. 
Параметри та умови кредиту: сума кредиту становить – 3500,00 грн, строк кредитування/строк договору – 365 днів, розмір першого обов`язкового платежу 770,00 грн, дата сплати першого обов`язкового платежу 04.11.2025 року, тип кредиту – невідновлювальна кредитна лінія, комісія за надання кредиту 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 603,75 грн), дата надання кредиту – 31.10.2025 року, дата повернення кредиту – 30.10.2026 року, процентна ставка/день (фіксована) 0,95%, орієнтовна загальна вартість кредиту 16240,00 грн; неустойка 175 грн/день.
Договір кредитної лінії підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису).
31.10.2025 року між ОСОБА_1 (позичальник) та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (кредитодавець) було укладено додаткову угоду №6425637-868665 до договору кредитної лінії (надійний) №6425637 від 31.10.2025 року, за яким збільшено загальний розмір надаваного кредиту до 4800,00 гривень.
Згідно з довідкою про укладення договору (ідентифікацію), клієнт ОСОБА_1 була ідентифікована в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».
Грошові кошти в сумі 4800,00 грн зараховані на картковий рахунок, вказаний самим позичальником ОСОБА_1 , як електронний платіжний засіб, в реквізитах договору кредиту, підписаного останньою електронним підписом одноразовим ідентифікатором 452640.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, відповідно до наданого представником позивача розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором кредитної лінії (надійний) №6425637 від 31.10.2025 року становить 18237,60 грн, яка складається з: 4800,00 грн – сума заборгованості за тілом кредиту; 3009,60 грн – сума заборгованості за процентами; 9600,00 грн – сума заборгованості за неустойкою; 828,00 грн – сума заборгованості за комісією.
На підставі статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору кредиту, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Таким чином, кредитний договір, укладений у електронній формі та відповідачем не оспоренний, в установленому законом порядку недійсним не визнаний, а тому в силу положень ст. 204 ЦК України підлягає до виконання.
Судом встановлено, що відповідач взятих на себе договірних зобов`язань належним чином не виконав, отримані кредитні кошти, відсотки за користування кредитом не сплатив, чим порушив умови укладеного кредитного договору. 
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією і неустойкою суд зазначає наступне.
За положеннями абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно із цим Законом послуга – це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит – це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).
Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16.
Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
Враховуючи наведені правові висновки, суд вважає за необхідне відмовити у стягненні комісії за видачу кредиту у розмірі 828,00 гривень, оскільки такі вимоги є необґрунтованими.
Крім того, відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжувався, який триває донині.
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за пенею по договору кредитної лінії (надійний) у сумі 9600,00 грн, що суперечить наведеним положенням пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 9600,00 грн є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають.
У зв`язку з викладеним, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач отримав кредитні кошти, але свої зобов`язання по їх поверненню та сплати відсотків належним чином не виконував, а отже зобов`язаний повернути позивачу суму заборгованості за основною сумою боргу і суму заборгованості за процентами, у зв`язку з чим позов слід задовольнити частково у розмірі 7809,60 грн. (4800,00 грн + 3009,60 грн).
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2662,40 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 4500,00 грн.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи, професійна правова допомога ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надавалася адвокатом Ткаченко Ю.О. на підставі договору про надання правничої допомоги №20-08/25 від 20.08.2025 року.
На підтвердження факту надання професійної правової допомоги надано витяг з акту №4-МК від 05.02.2026 року, за змістом якого вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 4500,00 грн.
Суд приймає вказані документи в якості доказів на підтвердження виконання адвокатом робіт на підставі договору про надання правничої допомоги, а також на підтвердження вартості наданих послуг на загальну суму 4500,00 грн.
Витрати на правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат, зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Виходячи з того, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги, не надано клопотання про зменшення таких витрат або доказів їх неспівмірності, а позивач підтвердив надані йому адвокатські послуги у розмірі 4500,00 грн належними засобами доказування, враховуючи, що позов задоволено частково на 42,82 %, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1926,90 гривень.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, беручи до уваги задоволення позовних вимог на 42,82 %, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1140,04 грн, сплаченого при подачі позову з врахуванням пониженого коефіцієнта 0,8.
Керуючись ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 610, 612, 625, 1049, 1054, 1077 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 137, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (м.Київ, пл.Арсенальна, буд.1-Б, код ЄДРПОУ 39861924, рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Універсал Банк», код банку – 322001) заборгованість за договором кредиту №6425637 від 31.10.2025 року у розмірі 7809 (сім тисяч вісімсот дев`ять) гривень 60 копійок, з яких: заборгованість за основною сумою боргу – 4800,00 грн.; заборгованість за відсотками – 3009,60 грн.
В іншій частині позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (м.Київ, пл.Арсенальна, буд.1-Б, код ЄДРПОУ 39861924, рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Універсал Банк», код банку – 322001) витрати на оплату судового збору у розмірі 1140 (одна тисяча сто сорок) гривень 04 копійки і витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1926 (одна тисяча дев`ятсот двадцять шість) гривень 90 копійок.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше двох днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складене 04 вересня 2026 року.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя           С.С. Тучков