Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2026 р. 

м. Київ

справа № 755/9216/26

провадження № 2-о/755/439/26

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Пархоменко К.В., присяжних Берези І.І., Городецької О.М.,

учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
представник заявника - ОСОБА_8.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про оголошення особи померлим в результаті загибелі під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони,

УСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про оголошення померлим в результаті загибелі під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія, Кілійського району, Одеської області, мотивуючи свою заяву тим, що 04.10.2021 року чоловік заявника солдат ОСОБА_3 був прийнятий на військову службу за контрактом строком на три роки. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 27.02.2024 року № 58, молодший сержант ОСОБА_3 наказом командира в/ч НОМЕР_1 приступив до виконання службових обов`язків за посадою телефоніста-лінійного наглядача. Згідно витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 25 липня 2024 року № 209 молодшого сержанта ОСОБА_3 визнано таким, що 24 липня 2024 року зник безвісти в районі виконання завдань під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони. Встановлення заявленого факту необхідне заявнику як дружині ОСОБА_3 для отримання передбачених законом виплат.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2026 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про оголошення особи померлим в результаті загибелі під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони. 

Представник заявника ОСОБА_8. та заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі з підстав, що містить зміст заяви.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, однак надав суду письмові пояснення по справі, відповідно до яких просить провести розгляд справи за його відсутності та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства.

Представники заінтересованих осіб Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явились, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України ).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначено в ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України.

За нормою пункту 9 частини першої ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 18 жовтня 2022 року зареєстрували шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданим Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18 жовтня 2022 року, актовий запис № 2012. (а.с. 18)

Згідно з витягом із Наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 04 жовтня 2021 року солдата ОСОБА_3 прийнято на військову службу за контрактом та три роки. (а.с. 31)

Згідно з витягом із Наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 27 лютого 2024 року № 58 молодшого сержанта ОСОБА_3 визнано таким, що з 27 лютого 2024 року прийнятим на посаду та приступив до виконання службових обов`язків телефоніста-лінійного наглядача взводу зв`язку 1 механізованого батальйону. (а.с. 32)

Згідно з витягом із Наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 25 травня 2024 року № 148 молодшого сержанта ОСОБА_3 визнано таким, що 25 травня 2024 року прибув в район виконання завдань для безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з щорічної основної відпустки. (а.с. 32)

Згідно з витягом із Наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 25 липня 2024 року № 209 молодшого сержанта ОСОБА_3 визнано таким, що 24 липня 2024 року зник безвісти. (а.с. 32)

01.08.2024 року командиром в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 надіслано сповіщення про зникнення безвісти 24.07.2024 року чоловіка, молодшого сержанта, телефоніста-лінійного наглядача взводу зв`язку НОМЕР_2 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в результаті здійснення противником штурмових дій позицій підрозділу поблизу населеного пункту Костянтинівка Покровського району Донецької області. (а.с. 22)

За даними Витягу з ЄРДР від 03.08.2024 року відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 115 КК України на підставі заяви ОСОБА_1 про те, що 24.07.2024 року її чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , телефоніст-лінійний взводу зв`язку НОМЕР_2 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_3 час виконання бойового завдання зник безвісти поблизу населеного пункту Костянтинівка Покровського району Донецької області. (а.с. 23)

За даними Акту службового розслідування, затвердженого командиром в/ч НОМЕР_1 від 22.08.2024 року, встановлено, що:
- з пояснення стрільця-санітара в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 стало відомо, що він 24 липня 2024 року разом із телефоністом-лінійним наглядачем в/ч НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_3 , старшим солдатом ОСОБА_6 , старшим солдатом ОСОБА_7 знаходились на вогневій позиції взводного опорного пункту НОМЕР_4 НОМЕР_2 механізованого батальйону, який розташований в районі населеного пункту Костянтинівка Покровського району Донецької області. Близько 11 години 05 хвилин 24 липня 2024 року противник за підтримки вогню артилерії, РСЗВ, ФПВ-дронів, БпЛА, обладнаних скидами на позиції взводного опорного пункту НОМЕР_4 1 механізованого батальйону. Побачивши піхоту противника молодший сержант ОСОБА_3 , старший солдат ОСОБА_6 , старший солдат ОСОБА_7 відкрили вогонь зі стрілецької зброї по противнику. В результаті стрілецького бою молодший сержант ОСОБА_3 отримав кульове поранення в ногу. Побачивши пораненого ОСОБА_3 , старший солдат ОСОБА_6 та солдат ОСОБА_5 затягнули його в бліндаж та надали медичну допомогу. Солдат ОСОБА_5 вийшов з бліндажу та допомагав відбити ворожий штурм старшому солдату ОСОБА_7 . В цей час противник здійснив удав за допомогою дрона-камікадзе (типу ФПВ) по бліндажу, де знаходився старший солдат ОСОБА_6 , який надавав медичну допомогу молодшому сержанту ОСОБА_3 . В результаті обстрілу бліндаж був знищений та засипаний землею. В подальшому здійснити пошукові дії та евакуацію молодшого сержанта ОСОБА_3 та старшого солдата ОСОБА_6 було неможливо, оскільки територія, де сталася подія, тимчасово окупована противником. На момент події молодший солдат ОСОБА_3 та старший солдат ОСОБА_6 перебували у засобах захисту та без ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння. 

Отже, місце перебування молодшого сержанта ОСОБА_3 та старшого солдата ОСОБА_6 за результатами службового розслідування встановити не вдалось. Відомості про їх місце перебування відсутні, розшукові заходи позитивного результату не дали, а обставини зникнення вказують на загибель. (а.с. 29-38)

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 3836 від 28.08.2024 року службове розслідування за фактом зникнення безвісти 24 липня 2024 року молодшого сержанта ОСОБА_3 та старшого солдата ОСОБА_6 визнано завершеним та останніх визнано такими, що зникли безвісти 24 липня 2024 року за особливих обставин під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час воєнних дій на території України. (а.с. 25-28)

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. (ч. 1 ст. 69, ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частини першої статті 46 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. (п. 39 постанови Великої палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22)

Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. (п. 62 постанови Великої палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22)

Статтею 47 Цивільного кодексу України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Згідно з частиною першою статті 306 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).

При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.

Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19), який підтримано у постанові Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19 (провадження № 61-6659св21). (а.с. 114-115)

Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.

Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф. (п.п. 73, 74 постанови Великої палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22)

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. (ч. 1 ст. 69, ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог заявника та оголошення її чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлим, - оскільки наявні в матеріалах справи докази містять беззаперечні факти щодо обставин загибелі ОСОБА_3 та є підставами для можливості зробити вірогідне припущення про смерть молодшого сержанта ОСОБА_3 , який 24.07.2024 року, будучи солдатом в/ч НОМЕР_1 , під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Костянтинівка Покровського району Донецької області, ймовірно отримав поранення несумісні із життям, тіло якого не підлягало евакуації, у зв`язку із обстрілом з боку противника.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про оголошення особи померлим в результаті загибелі під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 46, 47 Цивільного кодексу України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення», ст.ст. 12, 13, 89, 95, 258, 259, 263-265, 306, 315, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про оголошення особи померлим в результаті загибелі під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, - задовольнити.

Молодшого сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія, Кілійського району, Одеської області, - оголосити померлим в результаті загибелі під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. 

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 14 липня 2026 року.

Суддя: В.І. Галаган

Присяжні:        І.І. Береза

О.М. Городецька