Ічнянський районний суд Чернігівської області  

Провадження № 2/733/710/26
Єдиний унікальний №733/1086/26
Рішення
Іменем України

10 вересня 2026 року Ічнянський районний суд Чернігівської області
в складі:
головуючого судді Т.В. Карапиш
за участю секретаря Л.М. Чигрин,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 15 квітня 2011 року, зареєстрованого Виконавчим комітетом Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області та після укладення шлюбу позивачка змінила прізвище « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ». 
Від даного шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. 
Подружнє життя не склалося через відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння, різні погляди на життя. Вони припинили шлюбні відносини та проживають окремо один від одного. Вважає, що сім`я розпалася, збереження шлюбу та подальше спільне проживання неможливе, тому просить розірвати шлюб. 
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 19). 
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. 20). 
Враховуючи вказані обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 квітня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). 
Від даного шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають.
Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України).
Частиною 2 статті 36 та статті 51 СК України визначено, що шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.
Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ст. 105 СК України).
Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).
Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
За змістом положень ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
При розгляді справи про розірвання шлюбу судом всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу та встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що примирення з відповідачкою не відбудеться.
Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Згідно роз`яснень, викладених у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Сторони не виявили бажання примиритись. 
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливим, оскільки сторони поновлювати сімейно-шлюбні відносини не мають наміру та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, а тому суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити повністю та розірвати шлюб між ним та відповідачкою.
Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України).
Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Керуючись ст.ст. 49, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 104-105,110,111,112,114,115 СК України, суд – 
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 15 квітня 2011 року Виконавчим комітетом Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, актовий запис № 01 від 15 квітня 2011 року, розірвати.

Відповідачці після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 10 вересня 2026 року.

Суддя Т. В. Карапиш