308/9099/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.07.2026           м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяна О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешканки: АДРЕСА_1 , не працюючої, за ч.3 ст.184 КУпАП,-
встановив:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 771121 від 15.06.2026 вбачається, що 13.04.2026 у вечірній час доби ОСОБА_1 ухилялася від виконання передбачених законом батьківських обов`язків щодо виховання та належного догляду за своєю неповнолітньою донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зокрема, 13.04.2026 у вечірній час остання, перебуваючи у с. Холмок та проходячи через кладовище в напрямку магазину, пошкодила могильний хрест, чим вчинила дрібне хуліганство, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 184 КУпАП як ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання неповнолітньої дитини, яка у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена КУпАП.
У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи вона була повідомлена шляхом направлення судової повістки за адресою місця проживання, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення. Однак судова повістка повернулася до суду з відміткою «Адресат відсутній».
У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони повинні у розумні проміжки часу вживати заходів, щоб дізнаватися про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis рішення у справах «Олександр Шевченко проти України» (заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року) та «Трух проти України» (ухвала, заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року)).
Крім того, Верховний Суд у пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року у справі № 910/9836/18 зазначив, що обов`язок вживати заходів для прискорення процедури розгляду покладається не лише на державу, а й на осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних із затягуванням розгляду справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені національним законодавством, для прискорення процедури її розгляду.
Враховуючи, що ОСОБА_1 була обізнана про факт складення щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, однак станом судового провадження не цікавилася, а також беручи до уваги встановлені законодавством строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, суддя вважає за можливе розглянути справу за її відсутності.
Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 245 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності із законом.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність конкретної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Крім того, відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналогічні гарантії передбачені ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен вважається невинуватим, доки його вину не буде доведено у законному порядку.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 (заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 (заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» від 20.09.2016 (заява № 926/08), суд виходить із того, що у справах про адміністративні правопорушення суд повинен залишатися незалежним та безстороннім арбітром і не вправі самостійно змінювати формулювання обвинувачення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, відшукувати докази винуватості особи чи усувати недоліки, допущені органом, який склав протокол, оскільки такі дії суперечили б принципу змагальності та вимогам ст. 6 Конвенції.
Судом встановлено, що на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, до суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 771121 від 15.06.2026, рапорт про отримання та реєстрацію заяви від 14.04.2026, рапорт працівника поліції від 14.06.2026, письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , а також рапорт працівника поліції від 15.06.2026.
Разом із тим, зазначені матеріали не містять жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Суд звертає увагу, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, можуть бути виключно батьки або особи, які їх замінюють. Отже, встановлення факту перебування особи у статусі матері, батька або особи, яка їх замінює, є обов`язковою умовою для вирішення питання про наявність у її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.
Однак матеріали справи не містять свідоцтва про народження ОСОБА_2 , витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян чи будь-якого іншого документа, який би підтверджував родинний зв`язок між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Саме лише зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про те, що ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітньої, не може вважатися належним та достатнім доказом цієї обставини.
Крім того, матеріали справи не містять письмових пояснень ОСОБА_1 та не містять будь-яких відомостей про те, що уповноваженою посадовою особою їй було запропоновано надати такі пояснення або що вона відмовилася від їх надання, про що мав бути зроблений відповідний запис у протоколі чи іншому процесуальному документі. Вказані обставини свідчать про неповноту зібраних матеріалів та недотримання вимог статей 245, 251, 256 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на орган (посадову особу), уповноважений складати протокол про адміністративне правопорушення. Саме цей орган повинен надати суду належні, допустимі та достатні докази, які підтверджують наявність усіх елементів складу адміністративного правопорушення, у тому числі належність особи до спеціального суб`єкта відповідальності. Суд не вправі самостійно збирати такі докази чи усувати недоліки оформлення матеріалів справи.
За таких обставин суд приходить до висновку, що надані матеріали не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 та, відповідно, належним суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП. За відсутності доказів, які підтверджують наявність обов`язкової ознаки суб`єкта правопорушення, склад адміністративного правопорушення не може вважатися доведеним.
Оцінивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 245, 247 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1  за ч.3 ст. 184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя          О.В. ГОЛЯНА