КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3954/26
Провадження № 2-а/488/104/26 
РІШЕННЯ
Іменем України

08.09.2026 року          м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва
у складі головуючого судді Щеглової Я.В.,
за участю секретаря судового засідання Чемерової Н.Ю.,
за участю позивача ОСОБА_1 , представників відповідача Мосінзової С.С., Тимошенка О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

27.07.2026 до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій позивач просить скасувати постанову серії ЕНА № 7612630 від 25.07.2026 про притягнення його до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі, а також стягнути з відповідача судові витрати у справі.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає обставинами справи, винесена із порушенням вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню з таких підстав.
Єдиним доказом, який інспектором пред`явив позивачу під час розгляду справи, був відеозапис. Проте на цьому відеозаписі дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах», вимоги якого, на думку інспектора, порушив позивач, взагалі не зафіксований. Таким чином, відеозапис не підтверджує ані наявності дорожнього знаку у місці події, ані його видимості для водія, ані самого факту порушення позивачем Правил дорожнього руху. Крім того, подія відбулася у темну пору доби. На ділянці дороги, де нібито було вчинено адміністративне правопорушення, вуличне освітлення не працювало, що суттєво обмежувало можливість своєчасно виявити дорожні знаки. Незважаючи на це, інспектор не встановив та не перевірив, чи був дорожній знак належним чином освітлений та чи був він об`єктивно видимим для водія за таких умов. Відповідач не надав жодних доказів того, що дорожній знак був належним чином встановлений, відповідав вимогам законодавства, був освітлений або достатньо видимий у темну пору доби. Більше того, саме відеозапис. який інспектор використав як доказ, не містить зображення цього дорожнього знаку. Висновок про вину позивача ґрунтується виключно на припущеннях, що суперечить вимогам законодавства та принципу презумпції невинуватості
З огляду на викладене просив позов задовольнити.
Ухвалою судді від 03.08.2026 відкрито провадження у справі. Призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.
Учасники справи не надали суду клопотань про розгляд позову в загальному порядку.
13.08.2026 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.
В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначав, що вважає доведеним факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, яке полягало у порушенні вимог дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугам» Додатку 1 ПДР України. Поліцейський склав оскаржувану постанову та наклав стягнення на позивача відповідно до санкції статті. Під час розгляду справи заяв, скарг та клопотань не надходило. З боку водія заперечень не було, з порушенням погодився. Згідно зі ст. 285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови та видано її копію під розпис. Процедуру винесення постанови було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор 470960, про що зазначено у фабулі. Факт правопорушення зафіксовано на відеореєстратор службового транспортного засобу поліцейських. Доказів на обгрунтування позовних вимог позивач не надав. З огляду на викладене просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
21.08.2026 до суду надійшла відповідь позивача на вказаний відзив, у якому позивач підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та вказував, що наведені відповідачем обставини та надані матеріали не спростовують доводів мого адміністративного позову та не підтверджують належним і достатнім чином наявність дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» саме на момент інкримінованого йому правопорушення. Відеозапис має тривалість близько 54 секунд, відображає дорожню обстановку та рух транспортних засобів, однак дорожній знак 5.16 «Напрямок руху по смугах» на зазначеному відеозаписі не зафіксований. Таким чином, відеозапис може підтверджувати певну траєкторію руху автомобіля, однак сам по собі не підтверджує наявність та дію дорожнього знаку 5.16 саме на момент проїзду транспортного засобу. Це має принципове значення, оскільки в основу оскаржуваної постанови покладено саме порушення вимог конкретного дорожнього знаку. Дотримується позиції, що дорожнього знаку на момент проїзду не було, про що заявив під час розгляду справи. Зазначає, що твердження відповідача про відсутність заперечень у позивача під час розгляду справи суперечать відеозапису. До того ж вказує, що відеозапис проїзду демонструвався з мобільного телефону поліцейського, що не дозволяє встановити походження такого відеофайлу.
У судових засіданнях 03.09.2026 та 07.09.2026 сторони підтримали свої вимоги та заперечення. У судове засідання 08.09.2026 сторони не з`явилися.
Дослідивши подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.
Під час патрулювання 25.07.2026 о 21 год 18 хв екіпажом взводу 2 роти 1 батальйону 1 у складі лейтенанта поліції Кошевого А.С. разом з напарником молодшим лейтенантом поліції Баранчуком С.Н. було виявлено порушення Правил дорожнього руху в районі будинку № 193 по вул. Центральній у м. Нова Одеса Миколаївської області.
А саме, водій транспортного засобу HYUNDAI SONATA білого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» та здійснив рух прямо зі смуги, яка призначена виключно для повороту ліворуч, чим порушив підпункт 8.4 ґ Правил дорожнього руху України.
Постановою серії ЕНА № 7612630 від 25.07.2026, винесеною інспектором 2-го взводу 1-ої роти 2-го батальйону управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенантом поліції Кошевим Артемом Сергійовичем встановлено, що водій автомобіля HYUNDAI SONATA з державним номерним знаком НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , керуючи вказаним транспортним засобом порушив вимоги дорожнього знаку 5.16 «Рух по смугам» та здійснив рух прямо з крайньої лівої смуги, яка дозволяє рух лише ліворуч, чим порушив пункт 8.4 ґ Правил дорожнього руху України (порушення вимог інформаційно-вказівних знаків).  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та призначено штраф у розмірі 340 грн.
Постанова містить підписи ОСОБА_1 у п. 8 та 9 постанови, щодо роз`яснення прав та отримання копії постанови.
При вирішенні питання щодо правомірності винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності без складання протоколу на місці скоєння правопорушення суд виходить з такого.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
У ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 р. № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу, що узгоджується з положеннями ч. 5 ст. 258 КУпАП.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.
Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Також, згідно із п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За визначенням пункту 1.10 ПДР, дорожня обстановка – сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.
Згідно з пунктом 8.1 ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Згідно з пунктом 8.4 ПДР, дорожні знаки поділяються на групи:
а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;
б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;
в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;
г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;
ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;
д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування;
е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.
З огляду на пункт 5 розділу 33 «Дорожні знаки» (Додаток 1 до Правил дорожнього руху в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.09.2021 № 1091) дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» є інформаційно-вказівним знаком, він показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з частинами 1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Як передбачено приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як видно зі змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з ч. 4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст.283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (ПІБ, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (ПІБ (за наявності) дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 40 Закону № 580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.
Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно ч. 1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 75 КАС України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідач надав суду відеоматеріали із автомобільного відеореєстратора службового транспортного засобу працівників патрульної поліції щодо вчиненого позивачем правопорушення (факт руху прямо з крайньої лівої смуги, яка дозволяє рух лише ліворуч).
Як видно з оглянутого відеозапису з реєстратору транспортного запису поліцейських, вони 25.07.2026 о 21 год 18 хв зафіксували рух автомобіля білого кольору, який автомобіль здійснив рух прямо з крайньої лівої смуги, яка дозволяє рух лише ліворуч.
Факт здійснення цих дій саме ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом HYUNDAI SONATA білого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 , підтверджується записом з бодікамери поліцейського Кошевого А.С. № 470960 у проміжок часу з 21.17 год. 25.07.2026.
Оглянувши надані суду докази в сукупності із встановленими у цій справі фактичними обставинами справи, суд дійшов висновку, що поліцейські дійсно зафіксували факт порушення позивачем, який керував транспортним засобом HYUNDAI SONATA білого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 , вимог 8.4 ґ Правил дорожнього руху України (порушення вимог інформаційно-вказівних знаків).
Порушення Правил дорожнього руху, як наслідок вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП виявлено поліцейським безпосередньо (особисто), досліджено матеріали справи та прийнято рішення про застосування адміністративного стягнення.
З огляду на викладене відхиляються доводи позовної заяви щодо недоведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Суд під час судового розгляду встановив, що первинна відеофіксація правопорушення, за яке на позивача було накладене адміністративне стягнення здійснювалося реєстратором транспортного засобу екіпажу патрульних поліцейських, а розгляд справи про адміністративне правопорушення – бодікамерою поліцейського Кошевого А.С. № 470960. При цьому, технічні характеристики запису не досліджувалися судом, оскільки потребують спеціальних знань у відповідній сфері.
Заперечуючи свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , крім іншого, вказував, що відповідач не довів факт наявності на місці події дорожнього знаку 5.16, вимоги якого позивач порушив. Так, у позовній заяві позивач вказує, що відеозапис не підтверджує ані наявності дорожнього знаку у місці події, ані його видимості для водія, ані самого факту порушення позивачем Правил дорожнього руху. Крім того, подія відбулася у темну пору доби. На ділянці дороги, де нібито було вчинено адміністративне правопорушення, вуличне освітлення не працювало, що суттєво обмежувало можливість своєчасно виявити дорожні знаки. Незважаючи на це, інспектор не встановив та не перевірив, чи був дорожній знак належним чином освітлений та чи був він об`єктивно видимим для водія за таких умов. Відповідач не надав жодних доказів того, що дорожній знак був належним чином встановлений, відповідав вимогам законодавства, був освітлений або достатньо видимий у темну пору доби.
Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач долучив до відзиву на позовну заяву копії записів з реєстратора транспортного засобу поліцейських та бодікамери поліцейського Кошевого А.С. № 470960, на яких зафіксовано правопорушення та його розгляд, а також фото і відео спірного дорожнього знаку по вул. Центральній в м. Нова Одеса, зроблені поліцейськими після розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Вказані матеріали, досліджені судом, у своїй сукупності, дозволяють дійти висновку, що 25.07.2026 о 21 год 18 хв екіпаж патрульної поліції дійсно виявив порушення позивачем пункту 8.4 ґ Правил дорожнього руху – не виконання вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» та здійснення руху прямо зі смуги, яка призначена виключно для повороту ліворуч.
Зокрема, з відеозапису з реєстратора транспортного засобу поліцейських та фото- і відеоматеріалів ділянки дороги з місцем події, не зважаючи на зйомку в різний час доби, можливо встановити наявність там дорожнього знаку 5.16. Інформація на фото та відео дозволяє встановити, що на момент фіксації порушення екіпаж перебував після дорожнього знаку 5.16, тому він не зафіксований реєстратором.
Крім того, бодікамера поліцейського під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зафіксувала адресовану позивачу пропозицію поліцейського повернутися до місця встановлення спірного дорожнього знаку, на що той відповів відмовою.
На підставі встановлених у справі фактичних обставин та наведеного правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що поліцейським 2-го взводу 1-ої роти 2-го батальйону управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенантом поліції Кошевим Артемом Сергійовичем обґрунтовано винесена спірна постанова та підстави для її скасування відсутні. Відповідач надав суду достатні докази на підтвердження обставин порушення позивачем законодавства про дорожній рух, зокрема, про вчинення порушень ПДР України з недотримання вимог, визначених п. 8.4 ґ ПДР – порушення вимог інформаційно-вказівних знаків, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Отже, підстави для скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 7612630 від 25.02.2026 відсутні, що вказує на відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Керуючись ст. ст. 5-6, 8-9, 11, 241-245, 250, 262, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
Відповідач – Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: 54056, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, буд. 1, код ЄДРПОУ 40108646.
Повне рішення суду складено 08 вересня 2026 року.

Суддя          Я.В. Щеглова